Serien bygger löst på Karl Lagerfelds liv.
Personer, relationer, handlingar och annat kan vara uppdiktade eller ändrade.
Detta har gjorts för dramaturgisk effekt och är inte avsett att skildra sanningen.
VÅREN -72
Makt är inget ideal.
Rikedom är inget ideal.
Berömmelse är inget ideal.
Frågan vi alla måste ställa oss är:
"Vad kan jag göra för gott med den begåvning Gud har gett mig?"
"Vill jag...förslösa den av ren bekvämlighet?"
"Eller"...
..."använda den till något större, något som är större än jag"-
-"och för mig närmare Gud varje dag?"
-Läget, Jacques? -Bra. Och du?
-Nu ska vi komma in. -Jag vet ett sätt.
-Hej. -Är ni två?
-Varsågoda. -Tack.
Okej. Tjusigt.
Du först.
Hej.
Vem var det?
God morgon! Ni är visst bäst på modetidningar.
-Mode har vi där. -Här?
Vad söker ni?
Har ni nåt om Karl Lagerfeld? Han gör kläder.
Känner jag inte till.
-God morgon. -Le Monde, tack.
-Varsågod. -Tack.
Anonym kläddesigner åt ett tjugotal olika märken
PRÊT-À-PORTER-MODETS LEGOSOLDAT: KARL LAGERFELD
Tack.
-Hallå! Ingen gratisläsning! -Jag är pank. Ha det så bra.
God morgon.
God morgon!
Hej, raring.
Vad har du för fint med dig i dag?
-Hej, Karl. -God morgon.
Då ska vi se... Fin.
Också intressant.
Typisk Chloé. Fin.
SAINT LAURENT 10 ÅR
Den där är inte min stil, men du får säkert en annan köpare.
-Den är fin. -God morgon!
Jaså, kommer vi för sent nuförtiden?
Titta.
Väldigt vacker, men inte riktigt Chloé.
Jag vet.
Vad har du med dig?
Tryter inspirationen? Bara fem modeller?
Graziella Fontana. Jag ska starta mitt eget märke.
Det har du hållit tyst om! Jag är så glad för din skull.
Grattis! Vad roligt!
Ska inte du säga nåt?
När jag kommer till Milano får du bjuda ut mig. Lycka till!
Det här måste vi berätta! Kom, allihop!
Graziella slutar hos oss, för hon ska starta eget i Milano.
Jag måste göra klart kollektionen. Eller tänker du också spola oss?
-Nej. -Så du vill inte ha ett eget märke?
-En liten skylt med "Karl Lagerfeld"? -Det låter som nån affär.
Haute couture-säsongen är i gång.
Visningen av Saint-Laurents höst- och vinterkollektion är efterlängtad.
...med sin höga kvalité har Saint Laurent...
...haute couture-oraklets visionära mode...
Ren whisky, tack.
Hallå!
Läget, grabben?
-Får jag komma förbi? -Nej.
Vill du ha nåt i?
Visst. Gärna.
Ursäkta!
Jacques.
-Antonio. -Antonio.
-Kan du göra mig en tjänst? -Redan?
Hälsa din kompis där borta att jag är här.
Han är inte intresserad.
-Hur vet du det? -Han är sån. Beklagar.
Om du vill träffa Karl, måste du fråga dem.
De avgör vilka som är intressanta för Karl.
Vad tycks?
Om vad?
Ska vi knulla?
Det är jag!
-Var har du varit nu? -God morgon själv.
Samma kläder som i går.
-Jag har köpt croissanter. -Klockan är tolv...!
Du är ju alldeles vild, Jacques.
-Hej, mamma. -Vi ska precis äta.
Vad gör du?
Skriver till mitt öde.
-God dag. Här är posten. -Tack.
Tack.
Illa nog att han firar tioårsjubileum.
Nu bjuder han in mig också.
Han gör narr av dig.
Inte ens en personlig rad.
Klart du ska gå dit. Annars tror han att du skäms för att visa dig.
Kära gamla Karl, "prêt-a-porter-modets legosoldat".
Jag jämför mig inte.
Marskalk Joffre bar våra kalsonger.
General de Gaulle bar våra kalsonger.
Pétain också.
Varsågod.
Frågan jag ställer mig är: Vad vill dagens kvinna ha?
Vad vill kvinnan ha? Vet hon ens själv?
Men vilken kvinna? Sekreteraren?
Bankirhustrun på semester på Capri? Den söta studentskan?
Vilka vill ni sälja till?
Ska vi fråga Karl?
Vad är er stil?
Ständig förändring, annars blir jag uttråkad.
-Vill ni stå på etiketterna? -Nej då.
Jag förblir anonym. Varumärket är ert.
Jag räddar er från konkurs genom en modernare framtoning.
-Är jag dagens sista? -För mig är du alltid nummer ett.
Vad har jag för nummer i ditt designerharem?
Mitt harem håller på att avfolkas, så jag har en liten lista.
Jean-Jacques Martelli. Menar du det?
Han är begåvad, sugen... Ung, och billigare än du.
Varför såna unga och gröna? Jag kan göra kollektionen ensam.
Jag kan göra tre på en gång. Eller femton, i sömnen!
-Och vad gör jag när du slutar? -Jag tänker inte sluta.
Du säljer dig ju till högstbjudande.
-Ni kommer för sent. -Men ni väntade på mig.
Jag hade rätt. Ni är faktiskt lik Ludvig II av Bayern.
Ni jämför mig med en galning och ser det som en komplimang.
Jag tänker då inte dränka mig i Starnbergsjön.
Men tänk vilket liv. Och så tråkigt att inte vara galen.
-God kväll. -Det vanliga.
-Det vanliga? -Ja, än sen?
Ren whisky.
"Världen är grå, människorna är grå. Men ni är i färg."
Inte illa. Ni skriver vackert.
En blivande författare.
Skriver ni på en roman som ska förändra världen?
Ja, men vem bryr sig?
Varför säger ni så? Litteratur är viktigt.
Jag vill så gärna lära känna er.
Jaha.
Rakt på sak...
Se er om. Vad ser ni?
Rika äldre män med unga pojkar.
Väldigt sorgligt.
Ändå sitter vi två här.
Ni skriver vackert och jag är nyfiken av mig.
Jag dricker inte.
Jag röker inte. Jag har stark självbevarelsedrift.
Men jag gillar folk som tänder på.
Det är kul att titta på, så sätt i gång.
Jag tänkte på er när jag valde kläder.
Och tänkte: "Tysken vill se mig i skinnbyxor."
-Jag trodde att ni var rolig. -Jag är väldigt rolig.
Men här får jag sitta och svettas. Klädseln var min present till er-
-men det enda jag får är bölder i baken.
Om jag fattar rätt är det här en jobbintervju.
Ni vill se om jag passar in bland era muser.
Men det intresserar mig inte.
Och ni? Ni ligger säkert med olika killar varenda kväll-
-och tänkte: "I kväll knullar jag med den här."
Vem av oss är mest misslyckad?
Ni är speciell.
Smickrare där.
Som geni vet jag hur man känner igen andra genier, och när jag såg er...
Sluta nu.
Snälla.
Varför känner ingen er?
-Vad menar ni? -Ingen känner er.
När jag frågar om er säger folk: "Lagerfeld? Jodå."
-Jag tycker om att vara anonym. -Ja, självklart.
Ni klär er som Solkungen för att inte märkas.
Det har inte gått en dag utan att jag drömt om att bli en stor man.
Citerar ni Musil?
Ni känner till Musil.
Där ser ni. Vi är från samma planet.
Klockan är tio. Jag ska lägga mig.
Tänk inte på notan, den tar jag.
God natt, unge man.
-Jag har tänkt på din situation. -Jaha?
Du gör jättefina saker.
Men när du började för 18 år sen var du nästan ensam i din nisch.
Nu tävlar du med modehus som gör lyxkonfektion-
-och har mer pengar och prestige.
Dina konkurrenter numera är Cardin, Givenchy och Ungaro.
Om du fortsätter byta designer säger folk: "Märket Chloé saknar personlighet."
"Jag vill ha en signatur."
Kenzo är Kenzo Takada.
Emmanuelle Khanh och Sonia Rykiel är Khanh och Rykiel.
Men "Lagerfeld och Martelli" låter som två detektiver-
-som löser brott genom att spåra dålig klädsmak.
Ja, men enda alternativet är att anställa en konstnärlig ledare.
-Ja, varför inte? -Vem då?
-Förstår du inte det? -Nej. Du skulle inte vilja vara chef.
Inte?
Du säger ju att du inte vill hitta ditt namn på nåt reaplagg.
-Du har aldrig rea. -Vänta nu... Vad menar du?
Om du bad mig bli konstnärlig ledare skulle jag kanske överväga det.
Sluta slingra dig! Prata klarspråk.
Jag skulle inte säga nej.
Jag vill bli konstnärlig ledare hos dig.
Vadan denna helomvändning?
Jag kan inte bara titta på när andra lever det liv jag vill ha.
Får jag vara uppriktig?
Om jag gör dig till konstnärlig ledare tävlar du mot Yves Saint Laurent.
Då måste du sluta glida undan och ge allt du har.
Du tävlar mot honom, och inte bara en gång-
-utan vid varje visning tävlar du mot honom.
"Det har inte gått en dag utan att jag drömt om att bli en stor man."
"Karl Lagerfeld för Chloé."
"Chloé av Karl Lagerfeld."
Redan hembjuden. Vad jag är effektiv!
Kom in. Vi ska klä er.
-Den här gången är jag klädd. -Men inte rätt klädd.
Ska vi nånstans?
Mamma - Jacques de Bascher.
Monsieur de Bascher - min mamma, Elisabeth Lagerfeld.
God dag.
Det var ett stiligt brev, Jacques. Lite svulstigt, men genomtänkt.
Vi får ta vara på hans begåvning.
Jag kan skriva till er med.
Kom.
Karl!
Han är ett vilddjur och du har ingen piska, älskling.
Ingen synpunkt på att jag bor ihop med mamma?
Jag bor också hos mina föräldrar.
Hon är roligare än alla andra.
Vi ses strax.
Passa er, för det är rena ormboet.
Jag är ormtjusare.
Karl! Det var värst!
Det var evigheter sen.
Ja, men man måste ju se vad konkurrenterna gör.
-Jacques de Bascher - Paloma Picasso. -Hej.
Ses vi sen?
Visst.
-Picasso som i Picasso? -Dottern. Väldigt trevlig.
Hon ser ut som en av pappans målningar. Hans blå period.
Det är inget för mig, men andra kvinnor tycker nog om det.
Anna Piaggi från italienska Vogue.
Hon med lagt hår är madame Pompidou.
De där två är grevinnan de Ribes och baronessan de Rothschild.
-De försörjer hela haute couturen. -Oj...
-Karl! -Spela inte förvånad.
-Jag har inte bjudit in mig själv. -Har vi bjudit in dig? Så bra!
God dag.
Vi ses på cocktailen sen. Smit inte i väg till jobbet efter visningen.
Anne-Marie Muñoz, Saint Laurents högra hand. Oumbärlig.
-Sann eller falsk vän? -Hon och Yves är mina äldsta vänner.
-Förlåt. Jag måste låna honom. -Javisst.
Väldigt klassiskt.
-Jean-Michel! -Kul att se dig.
Vad gör tysken här?
Har man ingen talang får man utnyttja andras.
Karl! Kommer du och överraskar? Eller har du fått en inbjudan?
Lottar ni ut dem, eller? Blir jag bjuden, så kommer jag. Gratismat!
Här är den berömde Pierre Bergé, som styr huset Saint Laurent med järnhand.
Jacques de Bascher, författare.
Jacques de Bascher de Beaumarchais, strängt taget.
Så ni skriver? Vad då?
-Främst om Gilles de Rais. -Som våldtog hundratals barn.
Precis. Man får inte vara pryd.
Intressant sällskap du har.
Vi ses sen.
-En sann fiende? -Ja.
Det var han som skilde Yves och mig åt.
Kom.
Varken kvinnor eller mode intresserar mig.
Mode har inget med kvinnor att göra, tänk på alla bögar i branschen.
Mode fångar tidsandan och speglar samhället-
-och säsongens vinnare blir den som gör det bäst.
Skittråkigt.
För ni vet inte hur man ska titta.
-Bravo! -Bravo!
-Fantastiskt!
-Underbart! -Genialt!
-Monsieur Saint Laurent! -Yves, titta hit!
Underbart!
-Bra gjort! -Tack så mycket.
-Verkligen lyckat! -Underbart.
Beröm är svårt, för det blir jämt samma ord. "Underbart! Fantastiskt!"
Tack så mycket.
-Tack. -Bravo.
-Ni är en mästare. -Tack, det var vänligt.
-Ni förtrollar oss. -Tack så mycket.
-Ni får oss att resa i fantasin! -Tack så mycket.
-Jag var rädd att du var sur. -Hur så? Det var snällt att bjuda in mig.
-Jag surar aldrig. -Yves!
-Jacqueline ska gå. -Jag pratar med min vän.
Bravo. Du hanterar muslinet så djärvt.
Genomskinligheten avslöjar och döljer... Sublimt!
Sömmerskorna är utmattade. Pierre får kompensera dem, så de inte slutar.
Det gör de nog bara om de fått artros.
Ibland vill jag sluta. Gå ut ur mig själv och aldrig återvända.
Yves... Jag vill bjuda in dig till min egen visning.
Jag ska bli chef på Chloé.
Du bjuder in mig, jag bjuder in dig.
För en månad sen låg jag på golvet med en papperspåse att andas i.
Helt befängt. De sa till mig: "Tänk på något trevligt."
Då tänkte jag på dig och mig.
På din säng när vi ritade av Anne-Marie. Det funkade.
Jag lugnade ner mig och reste mig igen.
Jag undrade var min ungdom blev av.
Och min Karlito.
Jacques de Bascher, författare.
Jaså? Författare.
Yves, kom.
Du gjorde rätt som valde konfektion. Har du roligt?
Själv är jag slav under berömmelsen.
Tack.
Jag släpper av er.
Och ni?
Jag måste arbeta.
TVÅ MÅNADER SENARE
Vad är det?
Jag åker nu.
-Vad har hänt med skägget? -Borta.
Och du behöver inte komma sen.
Varför det? Det är klart att jag kommer!
Att ha sin första egna visning i min ålder är ingen bedrift, utan mest sorgligt.
Än sen? Jag applåderar som alla andra.
Jag vill inte att du kommer.
Att folk tror att det är viktigt för mig. Är du där, förstår de ju det.
Bry dig inte om vad folk tror om dig. Och låt mig sova.
Till Rachmaninoff tar vi grön hatt.
-Antonio! Vem skulle ha den? -Pat. Och så Valentinoskor.
Vem skulle ta med skor? Vi saknar en väska med skor.
Skorna.
Utmärkt.
Nej, låt stolarna stå huller om buller och ta bort namnlapparna.
-Inga reserverade platser, Gaby. -Va?
Just journalisterna måste ju verkligen få platser!
De får väl komma i god tid. En plats hos Chloé är värdefull.
De kommer att klaga!
Då pratar de om oss, det är huvudsaken.
-Vi saknar två modeller. -Å nej...
Ha så trevligt.
Välkommen.
Välkommen. Tack. - Välkommen, madame.
Ha så trevligt på visningen.
Lily och Fabienne kan inte.
-Gwen, Patricia? -Patricia har ingen telefon. Sophie?
Nej, hon är bokad hos Kenzo, och Charlotte hos Rykiel.
Antonio!
Två modeller är sjuka.Vet du nån som kan rycka in? De måste komma direkt.
Vilken ångest...
Spänn av.
Spänn av!
Vid varje visning-
-tävlar du mot Yves Saint Laurent.
Du måste sluta glida undan och ge allt du har.
Ge allt du har.
Karl! Har nån sett Karl?
Karl?
Var är han?
-Har du hört av Antonio? -Nej. Vi kan inte vänta längre nu.
Vi måste börja.
Jag har förstått att ni saknar modeller.
Karl!
Prostituerade?
De är snygga, de kan gå och mode ska väl inspireras av gatans folk?
Mina damer, kom ihåg mig: den enda man som klär på er.
-Vi får väl inte sämre betalt? -Nej då.
-Följ med här! -Tack.
Roligt att ses igen.
Tack för inbjudan. Jag höll på att glömma er.
-Kan ni göra mig en tjänst? -En till?
Ser ni den malliga brunetten?
Francine Crescent, modeorakel. Hon visar aldrig vad hon tycker på visningar.
Men det finns ett tecken: Lägger hon blocket i väskan, tänker hon skriva nåt.
Ger hon det till assistenten, blir det inget. Så håll ett öga på blocket.
Ni sätter mig verkligen i arbete.
Vi börjar om fem minuter.
Det här är inte haute couture-
-så var inte stela som pinnar nu.
Det ska vara fritt och modernt, ni ska ha roligt på podiet! Gör vad ni vill.
Jag vill inte se nån som gör som man ska. På med kläderna nu!
Ja!
Ursäkta, får jag slå mig ner?
-Nej. -Säkert?
En puss mot en plats? Jo...
En puss mot en plats?
Inte?
En puss mot en plats längst fram!
-En puss mot en plats? -Ja, här!
Menar ni det?
-Hej. -Hej.
-Jacques de Bascher de Beaumarchais. -Anna Piaggi.
-Ni är magnifik. -Ni med.
Nu börjar det.
Rilique.
Riva.
Heja!
Rachmaninoff.
Richmond.
Red.
Roucoulune.
Rachel.
Rome.
Bravo!
-Nå? -Vad då?
Crescent, journalisten?
Och för övrigt? Nån annan kommentar?
Anna Piaggi tyckte att det var fun.
Hon har ett rikt ordförråd.
Jag, då? Vill ni inte veta vad jag tyckte?
Även om jag inte vet hur man ska titta, så är det såna som jag som ska köpa.
Så vad ni tyckte ni?
Jag tycker...
...att ni är ett geni.
Ni kommer att bli världens störste modeskapare.
Vill du hjälpa mig med det?
Översättning: Agnes Malm Skoglund