Seriál je voľne inšpirovaný životom Karla Lagerfelda.
Postavy, ich vzťahy,
činy a slová, miesta, príhody, udalosti
a umelecké výtvory
boli vymyslené či zmenené pre účely príbehu.
V takom prípade
má podobnosť postavám
výlučne dramatický zámer
a nemá stvárňovať skutočné osoby.
JAR 1972
Moc nie je ideál.
Bohatstvo nie je ideál.
Sláva nie je ideál.
Otázka, ktorú sa každý musí spýtať seba, znie:
„Aké dobro môžem vykonať s talentom, ktorý mi Boh dal na rozdávanie?
„A...
„Chcem ho premárniť na moderné výdobytky?
„Alebo...
- „Chcem ich využiť na niečo... - Čo je?
„... väčšie? Niečo väčšie ako ja,
„čo ma každý deň vedie bližšie k Bohu?“
PARÍŽ NEUILLY-SUR-SEINE
- Ako sa máš, Jacques? - Fajn, a ty?
Musíme sa dostať dnu.
- Myslím, že to pôjde. - Dobre.
- Dobrý. - Dobrý.
- Vy dvaja? - Správne.
- Choďte. - Vďaka.
Dobre. Šik.
Po tebe.
Dobrý.
To bol kto?
- Dobrý deň. - Dobrý deň.
Vraj máte najlepšie módne časopisy.
- Áno. Móda je tamto. - Tu?
A čo hľadáte, pane?
Máte niečo o Karlovi Lagerfeldovi?
Tuším navrhuje konfekciu.
- Nie, to mi nič nehovorí. - Dobre.
- Dobrý deň. - Le Monde, prosím.
Páči sa.
- Ďakujem. - Príjemný deň.
Nepoznáte ho, ale nosíte jeho šaty.
Anonymný návrhár pre vyše 20 značiek.
ŽOLDNIER KONFEKCIE: KARL LAGERFELD
Ďakujem.
- Hej! Keď chytíte, kúpte! - Som švorc, pani.
Príjemný deň!
Dobrý deň.
- Dobrý deň. - Dobrý deň, pán Lagerfeld.
Ako, kocúrik?
Čo pekné máš?
Takže...
- Ahoj, Karl. - Dobrý deň.
Takže? To je krásne.
Aj to je zaujímavé.
Veľmi Chloé. Beriem.
10 ROKOV DOMU SAINT LAURENT
Toto nie je úplne môj štýl, ale nájdeš si kupca niekde inde.
Toto je pekné.
Odkedy chodíme neskoro?
Pozri.
Je to veľmi elegantné, ale nie úplne štýl Chloé.
Ja viem.
Čo si mi priniesla?
Chýba ti troška inšpirácie? Čo narobím s piatimi modelmi?
Graziella Fontana.
Štartujem svoju značku, drahá.
To si tajila!
Poď a objím ma. Veľmi sa z teba teším.
- To hádam nie. - Gratulujem! To ti prajem.
Ty nemáš čo povedať?
Keď prídem do Milána, môžeš ma vziať na večeru.
Poďte, oznámme to.
Dámy!
Graziella od nás odchádza
a zakladá vlastnú značku v Miláne.
No, ja musím dokončiť svoju kolekciu.
Alebo nás sklameš aj ty?
- Nie. - Si si istý?
Nezakladáš značku, nechceš si naplniť ambície?
Malý nápis „Karl Lagerfeld“ nad vchodom?
To je také vidiecke.
Módna sezóna haute couture sa už naplno rozbehla
vďaka blížiacej sa veľmi očakávanej prehliadke
Saint Laurentovej jesenno-zimnej kolekcie.
... vysoký štandard výnimočnosti, Saint Laurentovi sa podarilo...
... taká je vizionárska móda tohto proroka haute couture, on...
- Whisky, čistú, prosím. - Dobre.
Hej!
Ako, maličký?
Môžem prejsť?
Pridáme niečo?
Áno.
Prečo nie?
Prepáč!
Jacques.
- Antonio. - Antonio.
Spravíš mi láskavosť?
Už aj?
Povedz kamošovi,
že som tu.
Nemá záujem.
Ako to vieš?
Nemá. Prepáč.
Ak sa chceš stretnúť s Karlom, musíš prejsť cez nich.
Oni rozhodujú, kto ho zaujíma.
Tak čo povieš?
Čo?
Zašukáme si?
To som ja!
- Kde si bol tentoraz? - Dobré ráno aj tebe.
Stále vo včerajších šatách. Iste.
- Priniesol som croissanty. - Je poludnie. Príde otec.
Príliš vyvádzaš, Jacques.
- Ahoj, mami. - Moja!
Chystáme sa jesť.
Čo to robíš?
Píšem svojmu osudu.
- Dobrý. - Dobrý. Vaša pošta.
- Vďaka. - Príjemný deň.
Ďakujem.
Zlé je už to, že oslavuje desiate výročie.
Pošle mi aj pozvánku.
Vysmieva sa ti.
Ani len osobné oslovenie.
Samozrejme tam choď.
Inak si bude myslieť, že sa hanbíš ukázať.
Dobrý starý Karl.
Žoldnier konfekcie.
Neporovnávam sa.
Marshal Joffre nosil naše spodky.
Generál de Gaulle nosil naše spodky.
Aj Pétain.
Tu to je.
Otázka, ktorú si kladiem, znie: Čo dnes žena chce?
Čo žena chce? Vie to vôbec?
Aká žena?
Vidiecka sekretárka?
Bankárova žena na dovolenke na Capri?
Pekná mladá študentka?
Definujte mi svoj cieľový trh a ja vám poviem.
Radšej sa spýtajme Karla.
Aký je tvoj štýl?
Môj štýl je neustála zmena.
Inak sa nudím.
- Chcete svoje meno na mojej visačke? - Nie.
Zostanem anonymný. Vaše meno, vaša značka, váš štýl.
Prispôsobím sa, zmodernizujem vás a zachránim vás pred bankrotom.
- S koľkými si dnes hovoril? - V mojich očiach si vždy prvá.
A čo ja? Aké číslo som ja v tvojom háreme návrhárov?
Vlastne sa môj hárem vyľudňuje.
Takže mám malý zoznam.
Jean-Jacques Bartelli. To vážne?
Pozri, je nadaný, chce to.
A áno, je mladý. A lacnejší než ty.
Prečo mi dávaš takých trapkov?
Ja zvládnem tvoju kolekciu sám.
Viem robiť aj tri naraz. Aj pätnásť, so zavretými očami.
A keď odídeš, čo budem robiť?
Ja nikdy neodídem.
Predáš sa tomu, kto dá viac.
VYSOKÁ PORNOGRAFIA
Pán de Bascher, meškáte.
Ale počkali ste na mňa.
Nemýlil som sa. Vyzeráte ako Ludwig Bavorský, ešte viac zblízka.
Zaujímavé, že ma prirovnávate k šialencovi a máte to za kompliment.
Radšej by som sa utopil v Starnberskom jazere.
Ale aký život. A aká nuda nebyť šialenec.
- Dobrý večer. - Ako obvykle.
- Ako obvykle? - Áno, a čo?
Whisky, čistú.
„Svet je sivý, ľudia sú siví.
„Vy ste farebný.“
Nie zlý, ten váš list. Máte pekný štýl.
Rodiaci sa autor.
Pracujete na románe, ktorý zmení svet?
Áno, ale koho to zaujíma?
„Koho to zaujíma?“ Literatúra je dôležitá.
Naozaj vás chcem spoznať.
Dobre.
Idete priamo na vec?
Poobzerajte sa. Čo vidíte?
Bohatí starci s mladíkmi, iné tu nenájdete.
Pre mňa smutné.
Ale aj tak sme tu, vy a ja.
Máte pekný literárny štýl a ja som zvedavý typ.
Ja nepijem,
nefajčím.
Mám silné sebazáchovné inštinkty.
Ale mám rád ľudí, ktorí áno.
Je veľká zábava ich sledovať, tak sa nehanbite.
Myslel som na vás, keď som sa obliekal.
Napadlo vám: „Je Nemec. Rád ma uvidí v kožených nohaviciach.“
- Ja že ste vtipný. - Som veľmi vtipný.
Zadok ma svrbí a gule mám spotené.
Chcel som, aby ste ma rozbalili ako darček,
a mám len pľuzgiere na anuse.
Ak chápem správne, toto je len pracovný pohovor.
Chcete vidieť, či môžem rozšíriť vaše stádo múz.
Varujem vás, nemám záujem.
A vy?
Zrejme spíte každú noc s iným chlapom.
Mysleli ste si: „Dnes večer prefiknem tohoto.“
Kto z nás je väčšie sklamanie?
Ste výnimočný.
Lichotíte mi.
Ako úžasná osobnosť ihneď rozoznám iných úžasných ľudí.
- Keď som vás videl, vedel som... - Už nič nehovorte.
Prosím.
Prečo vás nikto nepozná?
- Ako to myslíte? - Nikto vás nepozná.
Pýtam sa na vás a ľudia vravia: „Lagerfeld? Áno, fajn.“
- Mám rád anonymitu. - Áno.
Iste. Obliekate sa ako Kráľ Slnko, aby si vás nevšimli.
V živote nebol jediný deň,
keď som nesníval, že budem výnimočný.
Citujete Musila?
Poznáte Musila.
Vidíte, sme z tej istej planéty.
Je desať hodín. Idem do postele.
O účet sa nestarajte, ja to vezmem.
Dobrú noc, pane.
- Rozmýšľal som o tvojej situácii. - A?
Robíš krásne veci. Máš dobrý salón.
Ale pred 18 rokmi, keď si začínala, bola si skoro sama na svojej úrovni.
Teraz súperíš s módnymi domami, ktoré robia luxusnú konfekciu
s viac peniazmi a väčšou prestížou ako ty.
Tvojimi konkurentmi sú
teraz Cardin, Givenchy, Ungaro.
Ak budeš ďalej pracovať so zameniteľnými stylistami,
ľudia povedia: „Chloé je značka bez osobnosti.
„Ak chcem byť moderný, kúpim si originál.“
Kenzo je Kenzo Takada.
Emmanuelle Kahnh je Emmanuelle Kahnh.
Sonia Rykiel je Sonia Rykiel.
„Lagerfeld a Martelliová“ sú ako postavy v detektívke.
Riešia zločiny hľadaním zlého vkusu v obliekaní.
Áno, ale moja jediná alternatíva je najať umeleckého riaditeľa.
- A prečo nie? - Koho?
- Ty nevidíš koho? - Veru nie.
Nechcel by si byť šéfom môjho domu.
Že nie?
Veď vraj nechceš poškvrniť svoje meno
a nájsť ho na visačke vo výpredaji.
Nerobíš výpredaje.
Počkaj. Čo mi chceš povedať?
Ak ma požiadaš byť umeleckým riaditeľom tvojho domu,
možno to zvážim.
Nechoď okolo horúcej kaše!
Povedz, čo myslíš.
Neodmietol by som.
Chcem byť umelecký riaditeľ tvojho módneho domu.
Kde sa vzala tá zmena názoru?
Povedzme, že nemôžem navždy zaháľať a vidieť druhých žiť život, aký chcem.
Smiem byť úprimná?
Ak ťa vymenujem za riaditeľa,
budeš súperiť s Yvesom Saint Laurentom.
A to znamená už žiadne vyhýbacie stratégie.
Dať do toho všetko.
Budeš súperiť s ním, ale nielen raz.
Každého pol roka, na každej prehliadke si budete konkurovať.
„V živote nebol jediný deň, keď som nesníval, že budem výnimočný.“
„Karl Lagerfeld,
„pre Chloé.“
„Chloé od Karla Lagerfelda.“
Druhé rande a už si ma pozval k sebe. Však som výkonný?
Poď. Oblečme ťa.
Tentoraz som už oblečený.
Nie tam, kam ideme.
My niekam ideme?
Mama, Jacques de Bascher.
Pán de Bascher, moja matka,
Elisabeth Lagerfeldová.
Dobrý deň, madam.
Gratulujem k vášmu listu, Jacques.
Trochu okázalý, ale snažili ste sa.
Musíme popracovať na jeho talente.
Môžem napísať aj vám.
Poďme.
Karl?
On je divá šelma a ty nemáš bič.
Nepovieš nič k tomu, že žijem s mamou?
Veď aj ja žijem u svojich rodičov.
Nemôžem za to, že je zábavnejšia ako ostatní.
Tak o chvíľu.
Pripravený? Varujem ťa, je to hniezdo hadov.
Hadov sa nebojím.
Karl! Čo ty tu?
Ako sa máš? Nebol si tu celé veky.
Áno, ale občas treba prísť preštudovať konkurenciu.
Jacques de Bascher, Paloma Picasso.
- Zdravím. - Zdravím.
Tak neskôr?
Iste.
- Picasso akože „Picasso“? - Jeho dcéra. Je veľmi milá.
Vyzerá ako jeden z obrazov jej otca.
Z modrého obdobia.
Áno, nie je to moja šálka kávy, ale iným ženám sa to páči.
Anna Piaggiová, pápežka Vogue Italia.
Tá s tými vlnami,
to je pani Pompidou.
Tamto tie elegantné dámy, to sú grófka Ribesová a barónka Rothschildová.
- Ony dve živia haute couture. - Dobre.
- Karl! - Netvár sa prekvapene.
Nepozval som sa sám.
My sme ťa pozvali?
Ešte lepšie. To ma teší.
- Dobrý deň, pane. - Zdravím.
- Tak neskôr pri koktailoch. - Isteže.
Neuteč pracovať hneď po prehliadke.
Anne-Marie Muñozová, pravá ruka Saint Laurenta.
- Bez nej by neurobil nič. - Pravá kamoška či nie?
Ona a Yves sú starí priatelia. Začínali sme spolu.
Pomenovala syna Carlosa po mne.
- Prepáčte. Musím si ho požičať. - Teší ma.
Isteže.
- Veľmi klasické. - Funkčné.
Presne.
- Jean-Michel! - Tak rád ťa vidím.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Čo tu robí ten Nemec?
Neschopák. Spolieha sa na talent iných.
Karl!
Takže prekvapivá návšteva? Alebo ťa Anne-Marie pozvala?
Pozvánku teraz treba vyhrať?
Ak mi pošlú kartičku, prídem. Rád sa najem zadarmo.
Netreba predstavovať slávneho Pierra Bergého,
ktorý riadi Yves Saint Lorent železnou rukou bez zamatovej rukavice.
Jacques de Bascher, nadaný autor.
Jacques de Bascher de Beaumarchais, presnejšie.
- Tak vy píšete? - Správne.
Čo píšete?
- Hlavne o Gillesovi de Raisovi. - Ktorý znásilnil stovky detí.
Presne. Netreba byť prudérny, viete ako.
Darí sa ti obklopovať sa zaujímavými ľuďmi.
Tak zatiaľ. Prepáčte.
- Skutočný nepriateľ? - Áno.
To on nás rozdelil, Yvesa a mňa.
Poď.
Varujem ťa, ženy ma nezaujímajú. Ich móda ešte menej.
Móda nemá nič so ženami.
To by nebolo v biznise toľko gejov.
Je to spôsob stelesnenia ducha doby, odrazu pravej tváre spoločnosti.
Každú sezónu je víťazom ten s tým najpresnejším odrazom.
Toto je nuda.
Lebo nevieš, ako sa pozerať.
- Bravo! - Bravo!
- Taký talent!
- Bravo! - Výnimočné!
- Nádhera! - Geniálne!
- Pán Saint Laurent! - Yves, prosím!
Páčilo sa mi to!
- Úžasné! - Ďakujem veľmi pekne.
- Skutočný úspech! - Je to krásne.
- Bravo! - Ďakujem!
Je pravda, čo hovoria.
Keď dostaneš oslavnú recenziu, vždy používame tie isté slová.
„Krásne! Úžasné!“
Ďakujem veľmi pekne. Ste milá.
- V mene žien... - Výnimočné.
- Ďakujem. - Gratulujem.
Pán Saint Laurent!
- Ste skutočný majster. - Ďakujem. Milé od vás.
Ste kúzelník.
Ďakujem, madam. Ďakujem.
Robíte nás šťastnými.
Ďakujem pekne.
Je to nádherné.
Bál som sa, že budeš trucovať.
Prečo? Pekné od teba, že ma pozveš po takej dobe.
- Ja nikdy netrucujem. - Yves.
Jacqueline odchádza.
Rozprávam sa s priateľom.
Gratulujem.
Tvoja práca s mušelínom je odvážna.
Tá priehľadnosť, aby si ukázal, čo zakrývaš.
- Nádherné. - Moje šičky sú vyčerpané.
Pierre ich bude musieť odmeniť, inak odídu.
Ak ti niektorá odíde, tak preto, že má artritídu.
Vieš, niekedy chcem odísť ja sám.
- Ujsť sám zo seba a nevrátiť sa. - Yves...
Chcem ťa pozvať na svoju prehliadku.
Budem riaditeľom u Chloé.
Pozval si ma, ja pozývam teba.
Vieš, minulý mesiac som skončil na zemi
s papierovým vreckom, ktoré mi malo pomôcť dýchať.
Bolo to groteskné.
Povedali mi: „Mysli na niečo príjemné.“
Zrazu som si spomenul na teba a mňa.
Kresliac na tvojej posteli s Anne-Marie. A zabralo to.
Upokojil som sa,
vstal som.
Rozmýšľal som, kam zmizla moja mladosť.
Kam šiel môj Karlito?
Jacques de Bascher, spisovateľ.
Áno? Spisovateľ.
Yves. Prosím.
Dobre, že si si zvolil konfekciu. Baví ťa to?
Ja som otrokom slávy.
Vďaka.
Vysadím ťa.
A čo ty?
Ja mám prácu.
O DVA MESIACE NESKÔR
Čo je?
Odchádzam.
Kde máš bradu?
Dolu.
Chcel som ti povedať,
že nemusíš chodiť.
A prečo nie?
Isteže prídem.
Netvárme sa, že prvá sólová prehliadka v mojom veku je úspech.
Je to bežné. Vlastne dosť trápne.
No a?
Budem tlieskať ako všetci.
Nechcem, aby si prišla.
Aby si ľudia mysleli, že je to pre mňa dôležité.
Ak prídeš, budú vedieť, že je.
Netráp sa tým, čo si o tebe myslia iní ľudia.
A nechaj ma spať.
Ten Rachmaninov so zeleným klobúčikom.
- Pre koho má byť? - Pre Pat.
A topánky Valentino.
- Kto priniesol topánky? - Topánky...
- Chýba nám kufor. - Zariadim to.
Topánky. Tu sú.
Výborne. Super.
Nie! Nerovnajte tie stoličky!
Nechajte ich tak a odstráňte menovky.
- Žiadne rezervované miesta. - Čo sa ti robí?
Novinárov treba usadiť.
S ostatnými rob, čo chceš, ale s novinármi nie.
Ak chcú byť vpredu, nech prídu skôr.
Zistia, že miesta u Chloé sú vzácne.
Budú sa sťažovať. Majú egá.
Tak budú o nás hovoriť. Nič viac ma nezaujíma.
Karl, chýbajú dve modelky.
Ó, nie.
Užite si prehliadku.
Vitajte.
Vitajte, páni. Ďakujem. Vitajte, madam.
Madam, užite si prehliadku. Pane, užite si prehliadku.
Lily je v New Yorku, nie. Fabienne tehotná, nie.
- Gwen, Patricia? - Patricia nemá telefón.
Možno Sophie?
Nie, tá pracuje pre Kenza a Charlotte zasa pre Rykielovú.
Antonio.
Dve modelky sú choré.
Máš nejaké priateľky?
Nech ihneď prídu.
- Doriti! - Prosím.
Taký stres.
Musíš sa uvoľniť.
Všetci sa uvoľnite!
Každého pol roka, na každej prehliadke
budeš súperiť s Yvesom Saint Laurentom.
To znamená žiadne vyhýbacie stratégie.
Dať do toho všetko.
Karl!
Videl niekto Karla?
Karl?
Kde je?
- Niečo od Antonia? - Nič.
- Karl, už nemôžeme čakať. - Ja viem.
Musíme začať.
Že vraj vám chýbajú dve modelky.
Karl!
Sú to prostitútky?
No, po prvé, sú krásne.
Po druhé, vedia chodiť. A po tretie, neinšpiruje sa móda ulicou?
Dámy, pamätajte si ma.
Som jediný muž vo vašom živote, ktorý vás oblečie.
- Ale nezaplatíte menej, však? - Nie.
Dámy, pôjdete za mnou?
Ďakujem.
Rád ťa zasa vidím.
Ďakujem za pozvanie.
Dva mesiace si sa neozval, už som na teba zabúdal.
- Spravil by si mi láskavosť? - Zasa?
Vidíš tamtú nadutú brunetu?
Francine Crescentová, vysoká kňažka módy.
Nikdy počas prehliadky neukazuje pocity.
Takže si nič nevšimneš. Ale jeden znak nikdy nesklame.
Ak vloží svoj zápisník do kabelky, to znamená, že napíše článok.
Ak ho dá asistentke, to znamená, že sme zlyhali.
Takže sleduj ten zápisník.
Nútiš ma tvrdo pracovať.
Dámy, začíname o päť minút.
Nezabudnite, toto nie je haute couture.
Nestojte rovno, akoby ste prehltli metlu.
Tu ide len o slobodu a modernosť na móle.
Chcem, aby ste sa bavili. Môžete robiť hocičo.
Nechcem vidieť nikoho robiť to, čo sa má.
Do toho, oblečte sa!
Áno!
Prepáčte, smiem si sadnúť na vaše miesto?
- To nie. - Určite?
Pusa za miesto? No tak!
Prepáčte, pusu za miesto?
- Určite? - Určite.
Pusu za miesto, prosím, vpredu!
Pusu za miesto?
- Áno, tu! - Ozaj? Áno?
Prepáčte.
- Dobrý deň. - Dobrý deň.
Jacques de Bascher de Beaumarchais.
- Anna Piaggiová. - Ste úchvatná, Anna.
- Aj vy ste úchvatný. - Ďakujem.
Už sa to začína.
Rilique.
Riva.
Do toho!
Rachmaninov.
Richmond.
Red.
Roucoulune.
Rachel.
Rome.
Bravo!
- Tak čo? - Čo?
Crescentová, tá novinárka?
Dámy a páni.
A iní niečo vraveli?
Anna Piaggiová sa vraj bavila.
Má fakt bohatý slovník.
A ja? Nechceš vedieť, čo si myslím ja?
Hoci neviem, ako sa pozerať,
móda je pre obyčajných ľudí ako ja.
A čo ty? Čo si si myslel ty?
Myslím si...
že si génius.
A že budeš najlepší návrhár na svete.
Chceš mi pomáhať?
Preklad titulkov: Miro Kováčik