Denne serien er løst inspirert av Karl Lagerfelds liv.
Enkelte karakterer, deres intime og profesjonelle forhold,
deres handlinger og uttalelser, steder og hendelser,
samt kunstneriske kreasjoner,
kan ha blitt oppdiktet eller endret av forfatterne for dramatiske formål.
I tilfelle slik oppdikting eller endring,
er enhver likhet med faktiske karakterer eller noen personers historie
kun for dramatiske formål,
og har ikke til hensikt å gjenspeile en faktisk karakter eller deres historie.
VÅREN 72
Makt er ikke et ideal.
Rikdom er ikke et ideal.
Berømmelse er ikke et ideal.
Spørsmålet vi alle må stille oss er:
"Hva godt kan jeg gjøre med evnene Gud har gitt meg?"
"Vil jeg...
"Vil jeg kaste dem bort på moderne bekvemmeligheter?
"Eller vil jeg...
-"Eller vil jeg vie dem til noe... -Hva er det?
"...større? Noe større enn meg
"som bringer meg nærmere Gud hver dag?"
-Står til, Jacques? -Bra. Med deg?
Nå må vi komme oss inn.
-Jeg tror det finnes en måte. -Ja vel.
-Hallo. -Hallo.
-To stykker? -Det stemmer.
-Vær så god. -Takk.
Greit. Elegant.
Etter deg.
Hallo.
Hvem var det?
-God morgen. -God morgen.
Jeg hører du har de beste motebladene.
-Ja, mote er der borte. -Her?
Hva ser du etter?
Har du noe om Karl Lagerfeld?
Han lager konfeksjonsklær.
-Ringer ingen bjelle. -Nei vel.
-God morgen. -Le Monde, takk.
Vær så god.
-Takk. -Ha en god dag.
Du kjenner ham ikke... men bruker kjolene hans.
Anonym designer for over 20 merkevarer.
EN KONFEKSJONS-LEIESOLDAT: KARL LAGERFELD
Takk.
-Rører du det, kjøper du det! -Jeg er blakk.
Ha en fin dag!
God morgen.
-God morgen. -God morgen, Lagerfeld.
Så, min lille pusekatt?
Hva slags lekre ting har du?
Tja...
-Hei, Karl. -God morgen.
Så? Det er vakkert!
Interessant også.
Veldig Chloé. Liker det.
10 ÅR MED HUSET SAINT LAURENT
Det er egentlig ikke min stil, men du finner en kjøper et annet sted.
Men dette er flott.
Når begynte vi å komme sent?
Se.
Veldig grasiøst, men det er ikke akkurat Chloé.
Vet det.
Hva har du med til meg?
Mangler du litt inspirasjon? Hva kan jeg gjøre med fem modeller?
Graziella Fontana.
Jeg starter min egen merkevare.
Du holdt det skjult!
Kom og gi meg en klem. Jeg er så glad på dine vegne.
-Ikke tale om. -Gratulerer! Så glad på dine vegne.
Har du ingenting å si?
Når jeg kommer til Milano, kan du be meg på middag.
Vi kommer med en kunngjøring.
Mine damer!
Graziella forlater oss
for å starte sin egen merkevare i Milano.
Jeg har en kolleksjon å fullføre.
Eller svikter du oss også?
-Nei. -Sikker?
Ingen merkevare å bygge, ambisjoner å oppfylle?
Et lite "Karl Lagerfeld"-skilt over døren?
Det er så provinsielt.
Motekunstsesongen er nå i full gang
med den kommende etterlengtede presentasjonen
av Saint Laurents høst-/vinterkolleksjon.
...høy perfeksjonsstandard, har Saint Laurent klart å...
...slik er det visjonære snittet til dette motekunst-orakelet. Han...
-Whisky. Bar, takk. -Greit.
Hei!
Hva skjer, småen?
Kan jeg slippe gjennom?
Skal vi legge til noe?
Ja.
Hvorfor ikke?
Beklager!
Jacques.
-Antonio. -Antonio.
Kan du gjøre meg en tjeneste?
Allerede?
Si til vennen din
at jeg er her.
Han er ikke interessert.
Hvordan vet du det?
Slik er det. Beklager.
Hvis du vil møte Karl, må du gå gjennom dem.
De avgjør hvem som er interessante.
Hva sier du?
Hva?
Skal vi knulle?
Det er meg!
-Hvor var du denne gangen? -God morgen til deg også.
Fortsatt i gårsdagens klær, selvfølgelig.
-Jeg tok med croissanter. -Klokka er tolv. Faren din kommer.
Du er ute av kontroll, Jacques.
-Hei, mamma. -Min datter!
Vi skal til å spise.
Hva driver du med?
Skriver til min skjebne.
-Hallo. -Hallo. Posten din.
-Takk. -Ha en fin dag.
Takk.
Det er ille nok at han feirer sitt tiårsjubileum.
Nå inviterer han meg.
Han håner deg.
Ikke et personlig brev engang.
Gå dit.
Ellers vil han tro at du skammer deg over å vise deg.
Gode, gamle Karl,
Konfeksjons-leiesoldaten.
Jeg sammenligner meg ikke.
Marskalk Joffre brukte vårt undertøy.
General de Gaulle brukte vårt undertøy.
Pétain også.
Vær så god.
Spørsmålet jeg stiller meg er: Hva ønsker en kvinne i dag?
Hva ønsker en kvinne? Vet hun det engang?
Hvilken kvinne?
Provinssekretæren?
Bankmannens kone som er på ferie i Capri?
Den pene, unge studenten?
Definer målgruppen for meg, så skal jeg si deg det.
Vi bør spørre Karl.
Hva er din stil?
Min stil er å endre.
Ellers kjeder jeg meg.
-Vil du ha ditt navn på mine merkelapper? -Nei.
Jeg blir anonym. Ditt navn, ditt merke, din stil.
Jeg tilpasser meg og oppdaterer deg for å redde deg fra konkurs.
-Hvor mange har du møtt i dag? -I mine øyne er du alltid først.
Og hvilket nummer er jeg i ditt harem av designere?
Faktisk blir haremet mitt avfolket.
Så jeg har en kort liste.
Jean-Jacques Bartelli. Seriøst?
Han er begavet, han ønsker det.
Og ja, han er ung og billigere enn deg.
Hvorfor gir du meg de dårlige?
Jeg kan lage kolleksjonen din selv.
Jeg kan lage tre om gangen. Til og med femten, med lukkede øyne.
Og den dagen du slutter, hva gjør jeg?
Jeg slutter aldri.
Du selger deg selv til høystbydende.
PORNOGRAFIKUNST
Monsieur de Bascher, du er sen.
Men du ventet på meg.
Jeg tok ikke feil. Du ser enda mer ut som Ludvig av Bayern på nært hold.
Interessant at du sammenligner meg med en galning og anser det som et kompliment.
Jeg vil helst unngå å drukne i Starnberger See.
Men for et liv. Og så kjedelig å ikke være gal.
-God aften. -Det vanlige.
-Det vanlige? -Ja, hva så?
Whisky. Bar.
"Verden er grå, folk er grå.
"Du er i farger."
Brevet ditt er ikke så ille. Du har en fin stil.
En gryende forfatter.
Jobber du med en roman som vil forandre verden?
Ja, men hvem bryr seg?
"Hvem bryr seg?" Litteratur er viktig.
Jeg vil bli kjent med deg.
Ja vel.
Du går rett på sak?
Se deg rundt. Hva ser du?
Rike gamle menn med unggutter, det er alt du får her.
Så trist.
Men her er vi, du og jeg.
Du har en fin skrivestil, og jeg er nysgjerrig av natur.
Jeg drikker ikke
og røyker ikke.
Jeg har sterke selvoppholdelsesinstinkter.
Men jeg liker folk som blir høye.
Det er moro å se på, så ikke vær sjenert.
Jeg tenkte på deg mens jeg kledde på meg.
Du tenkte: "Han er tysk. Han vil like å se meg i lederhosen."
-Jeg trodde du var morsom. -Veldig morsom.
Rumpa klør og ballene er svette.
Du skulle pakke meg ut som en gave,
men jeg får bare byller på anus.
Hvis jeg forstår dette riktig, er det bare et jobbintervju.
Du vil se om jeg kan bli en del av din flokk med muser.
Jeg advarer deg. Jeg er ikke interessert.
Hva med deg?
Du ligger sikkert med en ny fyr hver kveld.
Du tenkte: "I kveld skal jeg knulle han her."
Hvem er mest skuffende?
Du er spesiell.
Du smigrer meg.
Som geni gjenkjenner jeg andre genier med én gang.
-Da jeg så deg, visste jeg... -Ikke si mer.
Vær så snill.
Hvorfor kjenner ingen deg?
-Hva mener du? -Ingen kjenner deg.
Jeg spør om deg, og folk sier: "Lagerfeld? Ja, grei nok."
-Jeg liker anonymitet. -Ja.
Selvsagt. Du kler deg som solkongen for å ikke bli lagt merke til.
Det gikk ikke en dag i mitt liv
uten at jeg har drømt om å bli en stor mann.
Siterer du Musil?
Du kjenner Musil.
Vi kommer fra samme planet.
Klokka er ti. Jeg legger meg.
Ikke tenk på regningen. Jeg tar meg av den.
God natt.
-Jeg har tenkt på situasjonen din. -Å?
Det du gjør, er vakkert. Du har et flott motehus.
Men for 18 år siden, da du begynte, var du nesten alene i din nisje.
Nå konkurrerer du med motehus som lager luksuskonfeksjon
med mer penger og mer prestisje enn deg.
Dine konkurrenter nå
er Cardin, Givenchy og Ungaro.
Hvis du fortsetter å jobbe med utskiftbare stylister,
vil folk si: "Chloé er en merkevare uten personlighet.
"Vil jeg være moteriktig, kjøper jeg en signatur."
Kenzo er Kenzo Takada.
Emmanuelle Kahnh er Emmanuelle Kahnh.
Sonia Rykiel er Sonia Rykiel.
"Lagerfeld og Martelli" høres ut som karakterer i en detektivhistorie.
De løser forbrytelser ved å spore opp dårlig klessmak.
Ja, men det eneste alternativet er å ansette en kunstnerisk leder.
-Hvorfor gjør du ikke det? -Hvem da?
-Ser du ikke hvem? -Nei.
Du vil ikke være leder for mitt motehus.
Vil jeg ikke?
Du sa du ikke vil besudle navnet ditt
og finne det på baksiden av et plagg på salg.
Du har ikke salg.
Vent nå litt. Hva prøver du å si meg?
Hvis du ba meg bli kunstnerisk leder i ditt motehus,
ville jeg vurdere det.
Slutt å gå rundt grøten.
Si hva du mener.
Jeg ville ikke sagt nei.
Jeg vil være motehusets kunstneriske leder.
Hvorfor har du ombestemt deg?
La oss bare si at jeg ikke kan se andre leve det livet jeg vil ha for alltid.
Kan jeg også være ærlig?
Utnevner jeg deg til kunstnerisk leder,
konkurrerer du mot Yves Saint Laurent.
Så ingen flere unnvikelsesstrategier.
Gi alt du har.
Du må konkurrere mot ham, ikke bare én gang.
Hvert halvår, på hver visning må dere konkurrere.
"Det gikk ikke en dag i mitt liv uten at jeg har drømt om å bli en stor mann."
"Karl Lagerfeld,
for Chloé."
"Chloé av Karl Lagerfeld."
Andre date, og jeg inviteres hjem til deg. Hvor effektiv er jeg?
Kom inn, så får vi deg kledd.
Denne gangen er jeg allerede påkledd.
Ikke for dit vi skal.
Skal vi noe sted?
Mor, Jacques de Bascher.
Monsieur de Bascher, min mor,
Elisabeth Lagerfeld.
Hallo, frue.
Gratulerer med brevet ditt, Jacques.
Litt pompøst, men gjennomtenkt.
Vi må gjøre noe med evnene hans.
Jeg kan skrive et til deg også.
Kom igjen.
Karl?
Han er et villdyr, og du har ingen pisk.
Har du ikke noe å si om at jeg bor hos mamma?
Jeg bor også hos foreldrene mine.
Det er ikke min feil at hun er morsommere enn andre.
Sees om et øyeblikk.
Er du klar? Jeg advarer deg, det er et ormebol.
Jeg er slangetemmer.
Karl! Skulle du ha sett.
Står til? Du har ikke vært her på lenge.
Nei, men man må komme og studere konkurransen iblant.
Jacques de Bascher, Paloma Picasso.
-Hallo. -Hallo.
Sees senere?
Ja visst.
-Picasso, som i "Picasso"? -Datteren hans. Veldig hyggelig.
Hun ser ut som et av farens malerier.
Hans blå periode.
Ikke min smak, men andre kvinner vil like det.
Anna Piaggi, pavinnen av Vogue Italia.
Bølgefrisyren,
det er Madame Pompidou.
Det er de elegante damene, grevinne Ribes og baronesse Rothschild.
-De to opprettholder motekunsten. -Ja vel.
-Karl! -Ikke spill så overrasket.
Jeg inviterte ikke meg selv.
Inviterte vi deg?
Enda bedre. Så herlig.
-Hallo. -Hallo.
-Sees til cocktails senere. -Selvsagt.
Ikke løp på jobb straks visningen er over.
Anne-Marie Muñoz, Saint Laurents høyre hånd.
-Han kan ikke gjøre noe uten henne. -Ekte eller falsk venn?
Hun og Yves er gamle venner. Vi begynte sammen.
Hun oppkalte sønnen Carlos etter meg.
-Unnskyld meg. Jeg må låne ham. -En fornøyelse.
Selvfølgelig.
-Veldig klassisk. -Funksjonell.
Nettopp.
-Jean-Michel! -Så hyggelig å se deg.
-God aften. -God aften.
Hva gjør tyskeren her?
Han er ubrukelig, og må stole på andres evner.
Karl!
Et overraskelsesbesøk? Eller inviterte Anne-Marie deg?
Vinnes invitasjoner ved loddtrekning?
Får jeg tilsendt et kort, kommer jeg. Jeg liker å spise gratis.
Ingen grunn til å introdusere berømte Pierre Bergé
som styrer Yves Saint Laurent med jernhånd uten fløyelshanske.
Jacques de Bascher, en genial forfatter.
Jacques de Bascher de Beaumarchais, for å være presis.
-Så du skriver? -Det stemmer.
Hva skriver du?
-Mest om Gilles de Rais. -Som voldtok hundrevis av barn.
Nettopp. Ingen grunn til å være prippen.
Du klarer å omgi deg med interessante folk.
Sees senere. Unnskyld meg.
-Ekte fiende? -Ja.
Det var han som skilte Yves og meg.
Kom igjen.
Jeg advarer deg. Kvinner interesserer meg ikke. Moten deres enda mindre.
Mote har ikke noe med kvinner å gjøre.
Ellers hadde det ikke vært så mange homofile i bransjen.
Det er en måte å fremstille tidsånden på, gjenspeile samfunnets natur.
Hver sesong er vinneren den med den mest nøyaktige skildringen.
Dette er kjedelig.
Fordi du ikke vet hvordan du ser.
-Bravo! -Bravo!
-For et talent!
-Bravo! -Enestående!
-Vidunderlig! -Genialt!
-Monsieur Saint Laurent! -Yves, vær så snill!
Jeg elsket det!
-Godt jobbet! -Tusen takk.
-En sann suksess! -Vidunderlig.
-Bravo! -Takk!
Det er sant som de sier.
Når du får en god anmeldelse, ender vi opp med å si det samme.
"Vidunderlig! Fantastisk!"
Tusen takk, så snilt.
-På vegne av kvinner... -Enestående.
-Tusen takk. -Gratulerer.
Monsieur Saint Laurent!
-Du er en mester. -Takk, så snilt.
Du er en tryllekunstner.
Takk skal du ha.
Du tar oss med på en reise.
Tusen takk.
Det er så vakkert.
Jeg var redd du furtet.
Hvorfor det? Det er snilt å invitere meg etter så lang tid.
-Jeg furter aldri. -Yves.
Jacqueline drar.
Jeg snakker med vennen min.
Gratulerer.
Arbeidet ditt med musselin er vågalt.
Transparensen du bruker for å vise hva du skjuler.
-Sublimt. -Syerskene mine er utslitte.
Pierre må kompensere dem, ellers slutter de.
Hvis en av dem forlater deg, er det fordi hun har leddgikt.
Noen ganger vil jeg forlate meg selv.
-Gå ut av meg selv og aldri komme tilbake. -Yves...
Jeg vil invitere deg på motevisningen min.
Jeg tar over som leder hos Chloé.
Du inviterte meg, jeg inviterer deg.
Forrige måned endte jeg opp på gulvet
med en papirpose som skulle hjelpe meg å puste.
Det var latterlig.
De sa til meg: "Tenk på noe hyggelig."
Og plutselig tenkte jeg på deg og meg.
På sengen din, mens Anne-Marie tegnet. Og det virket.
Jeg roet meg ned
og reiste meg.
Lurte på hvor ungdommen min forsvant.
Hvor ble min Karlito av?
Jacques de Bascher, forfatter.
Å ja? Forfatter.
Yves. Vær så snill.
Du gjorde rett i å velge konfeksjon. Har du det gøy?
Jeg for min del er slave av berømmelse.
Takk.
Jeg slipper deg av.
Hva med deg?
Jeg må jobbe.
TO MÅNEDER SENERE
Hva er i veien?
Jeg drar.
Hva skjedde med skjegget ditt?
Det er borte.
Jeg glemte å si
at du ikke trenger å komme.
Hvorfor ikke?
Selvsagt kommer jeg!
La oss ikke late som en første solovisning på min alder er stort.
Det er ordinært. Faktisk ganske teit.
Hva så?
Jeg applauderer som alle andre.
Jeg vil ikke at du skal komme.
Eller at folk tror det er viktig for meg.
Hvis du er der, vet de at det er det.
Ikke bry deg om hva andre mener om deg.
Og la meg sove.
Rachmaninoff med grønn pilleeske-hatt.
-Hvem sa vi den var til? -Til Pat!
Valentino-sko.
-Hvem tok med skoene? -Skoene...
-Vi mangler en koffert. -Jeg tar meg av det.
Skoene. Her.
Veldig bra. Flott.
Nei! Ikke arranger stolene!
La dem stå rotete, og fjern navnekortene.
-Ingen reserverte plasser. -Hva feiler det deg?
Journalister må ha plasser.
Gjør hva som helst med resten, men ikke journalistene.
Hvis de vil sitte fremst, la dem komme tidlig.
De vet at Chloé-setene er førsteklasses.
De kommer til å klage. De har egoer.
Så de vil snakke om oss. Det er alt jeg er interessert i.
Karl, vi mangler to modeller.
Å nei.
Nyt visningen.
Velkommen.
Velkommen, mine herrer, takk. Velkommen, frue.
Kos dere på visningen.
Lily er i New York, så nei. Fabienne er gravid, nei.
-Gwen, Patricia? -Patricia har ikke telefon.
Kanskje Sophie?
Nei, hun er booket hos Kenzo, og Charlotte er hos Rykiel.
Antonio.
To av modellene er syke.
Noen venner som kan komme?
De må komme nå.
-Pokker! -Vær så snill.
Så stressende.
Du må slappe av.
Slapp av, alle sammen!
Hvert halvår, på hver visning
konkurrerer du mot Yves Saint Laurent.
Så ingen flere unnvikelsesstrategier.
Gi alt du har.
Karl!
Har noen sett Karl?
Karl?
Hvor er han?
-Noe nytt fra Antonio? -Nei.
-Karl, vi kan ikke vente lenger. -Vet det.
Vi må gå nå.
Jeg hørte du manglet to modeller.
Karl!
Er de prostituerte?
For det første er de nydelige.
For det andre kan de gå, og er ikke moten inspirert av gata?
Damer, husk meg.
Jeg er den eneste mannen som vil kle på dere.
-Vi får vel ikke mindre betalt? -Nei.
Damer, følg meg.
Takk.
Hyggelig å se deg igjen.
Takk for invitasjonen.
To måneder uten kontakt. Jeg begynte å glemme deg.
-Kan du gjøre meg en tjeneste? -Igjen?
Ser du den hovne brunetten?
Francine Crescent, motens yppersteprestinne.
Hun viser aldri følelser under visningen.
Så du vil ikke se noe. Men det er et tegn som aldri feiler.
Legger hun notatboken i vesken, betyr det at hun skriver en artikkel.
Gir hun den til assistenten, betyr det at vi mislyktes.
Så hold øye med notisboken.
Du får meg til å jobbe hardt.
Damer, vi begynner om fem minutter.
Ikke glem at dette ikke er motekunst.
Ikke stå rak i ryggen som om dere har svelget en kost.
Her handler det om frihet og modernitet på catwalken.
Dere skal ha det gøy, og har lov til å gjøre hva som helst.
Jeg vil ikke se noen gjøre jobben sin skikkelig.
Kom igjen! Kle på dere!
Ja!
Unnskyld, kan jeg ta denne plassen?
-Nei. -Er du sikker?
Et kyss for en plass? Kom igjen!
Unnskyld meg. Et kyss for en plass?
-Sikker? -Helt sikker.
Et kyss for en plass på første rad!
Et kyss for en plass?
-Ja, her borte! -Mener du det?
Unnskyld meg.
-Hallo. -Hallo.
Jacques de Bascher de Beaumarchais.
-Anna Piaggi. -Du er praktfull, Anna.
-Du er praktfull også. -Takk.
Det begynner.
Rilique.
Riva.
Gå!
Rachmaninoff.
Richmond.
Rød.
Roucoulune.
Rachel.
Roma.
Bravo!
-Og så? -Så?
Crescent, journalisten?
Mine damer og herrer.
Noen andre kommentarer?
Anna Piaggi syntes det var fun.
Hun har et rikt ordforråd.
Hva med meg? Vil du ikke vite hva jeg syntes?
Selv om jeg ikke vet hvordan jeg ser,
er moten rettet mot vanlige folk som meg.
Hva med deg? Hva syntes du?
Jeg synes...
...at du er genial.
Og at du vil bli verdens beste moteskaper.
Vil du hjelpe meg?
Oversatt av: Gry Viola Impelluso