Tento seriál je volně inspirován životem Karla Lagerfelda.
Některé postavy, jejich osobní a profesní vztahy,
promluvy a činy, místa, zápletky, události
a některé umělecké výtvory
mohou být vymyšlené nebo pozměněné v rámci kreativního záměru autorů.
V takových případech
je jakákoli podobnost se skutečnými postavami nebo událostmi
pouhým kreativním záměrem
a neslouží jako popis skutečné osoby nebo události.
JARO 1972
Moc není ideálem.
Bohatství není ideálem.
Sláva není ideálem.
Otázka, kterou si každý z nás musí položit, zní:
„Jaké dobro mohu vykonat s dary, které ve mne Bůh vložil?
„Mám je…
„Mám je snad prohýřit moderními vymoženostmi?
„Nebo je mám…
-„Nebo je mám obětovat… -Co je?
„…něčemu vyššímu? Vyššímu, než jsem já,
„co mě každý den přivádí blíže k Bohu?“
PAŘÍŽ NEUILLY-SUR-SEINE
-Jak je, Jacquesi? -Dobrý, co ty?
Teď se jen dostat dovnitř.
-Myslím, že to půjde. -Dobře.
Dobrý večer.
-Jen vy dva? -Ano.
-Běžte dál. -Díky.
To by šlo. Elegantní.
Až po tobě.
Ahoj.
Kdo to byl?
-Dobrý den. -Dobrý den.
Prý máte ty nejlepší časopisy o módě.
-To ano. Móda je tamhle. -Tady?
Co sháníte, pane?
Máte něco o Karlovi Lagerfeldovi?
Chlápek, co navrhuje konfekci.
-To mi nic neříká. -Dobře.
-Dobrý den. -Le Monde, prosím.
Prosím.
-Děkuji. -Hezký den.
Neslyšeli jste o něm… ale nosíte jeho oblečení.
Anonymní návrhář dvacítky značek.
NÁMEZDNÍ NÁVRHÁŘ KONFEKCE: KARL LAGERFELD
Díky.
-Hej! Prolistujete, zaplatíte. -Jsem švorc, madam.
Hezký den!
Dobré ráno.
-Dobré ráno. -Dobré ráno, pane Lagerfelde.
Tak co, ty moje koťátko?
Co nám neseš pěkného?
Takže…
-Ahoj, Karle. -Dobré ráno.
Tak jo. To je nádhera!
Tohle je taky zajímavé.
Ve stylu Chloé. Super.
MÓDNÍ DŮM SAINT LAURENTA SLAVÍ 10 LET
To není úplně můj styl, ale určitě to udáš někde jinde.
Tohle je super.
Odkdy chodíme pozdě?
Podívej.
To je velmi elegantní, ale není to úplně Chloé.
Já vím.
Co mi neseš?
Došla ti inspirace? Co mám dělat s pěti modelkami?
Graziella Fontana.
Zakládám vlastní značku, drahá.
Nic jsi nám neřekla!
Pojď ke mně a obejmi mě. To ti hrozně moc přeju.
-Nepovídej. -Gratuluju! Moc ti to přeju.
Ty nic neřekneš?
Až přijedu do Milána, můžeš mě pozvat na večeři.
Pojď, řekneme to všem.
Dámy!
Graziella od nás odchází
a zakládá vlastní značku v Miláně.
Musím dodělat tu kolekci.
Nebo taky opouštíš loď?
-Ne. -Určitě?
Žádná značka, žádné nenaplněné ambice?
Malá cedulka „Karl Lagerfeld“ nade dveřmi?
To je hrozně provinční.
Sezóna haute couture je nyní v plném proudu
a všichni netrpělivě očekávají přehlídku
nové kolekce pro podzim a zimu od Saint Laurenta.
…velký tlak na dokonalost, Saint Laurent dokázal…
…což vizionářská móda tohoto proroka vysoké krejčoviny…
-Whiskey, bez ledu. -Jistě.
Ahoj!
Jak je, chlapečku?
Můžu projít?
Přiostříme?
Ano.
Proč ne?
Pardon.
Jacques.
-Antonio. -Antonio.
Uděláš pro mě něco?
Takhle zkraje?
Řekni svému kamarádovi,
že jsem tady.
Nemá zájem.
Jak to můžeš vědět?
Prostě nemá. Promiň.
Jestli chceš mluvit s Karlem, musíš se dostat přes ně.
Oni rozhodují, kdo je pro něj zajímavý.
Tak co myslíš?
Jako co?
Zašukáme si?
To jsem já.
-Kde jsi byl tentokrát? -Dobré ráno i tobě.
Stejné oblečení jako včera. No jistě.
-Donesl jsem croissanty. -Je poledne. Otec je na cestě.
Vymkl ses kontrole, Jacquesi.
-Ahoj, mami. -Moje dceruško!
Akorát se chystáme jíst.
Co děláš?
Píšu svému předurčenému.
-Dobrý den. -Vaše pošta.
-Díky. -Hezký den.
Díky.
Jako by nestačilo, že slaví desetileté výročí.
Teď mě ještě zve.
Provokuje tě.
Ani není personalizovaná.
Běž tam.
Jinak si bude myslet, že se stydíš vystrčit nos.
Starý dobrý Karl,
námezdní návrhář konfekce.
S nikým se nesrovnávám.
Maršál Joffre měl naše spodní prádlo.
Generál de Gaulle měl naše spodní prádlo.
A Pétain taky.
No vidíte.
Sám sebe se ptám, co dnešní žena vlastně chce?
Co taková žena chce? Ví to vůbec?
Jaká žena?
Krajská tajemnice?
Manželka bankéře, co jezdí na dovolenou na Capri?
Pěkná, mladá studentka?
Definujte mi svůj cílový trh a já vám to povím.
Nezeptáme se Karla, co si o tom myslí?
Jaký je váš styl, Karle?
Můj styl znamená změnu.
Jinak bych se začal nudit.
-Mám na cedulkách uvést vaše jméno? -Kdepak.
Zůstanu v anonymitě. Vaše jméno, vaše značka, váš styl.
Přizpůsobím se, zmodernizuji vám značku a zachráním vás před bankrotem.
-Kolik jsi měl dnes schůzek? -V mých očích jsi na prvním místě ty.
Ale co já? Kolikátý jsem ve tvém harému návrhářů v pořadí?
Můj harém se docela zmenšuje.
Mám jen krátký seznam.
Jean-Jacques Bartelli. To jako vážně?
Hele, je talentovaný, jde si za tím.
A jo, je mladý. A levnější než ty.
Proč mě tady krmíš drobky?
Celou kolekci zvládnu sám.
Třeba i tři najednou. Nebo patnáct, se zavřenýma očima.
A co budu dělat, až odejdeš?
Já nikdy neodejdu.
Půjdeš za tím, kdo dá nejvíc.
VYSOKÁ PORNOGRAFIE
Pane de Baschere, jdete pozdě.
Ale počkal jste na mě.
Nepletl jsem se. Zblízka vypadáte ještě víc jako Ludvík Bavorský.
To je zajímavé, přirovnat mě k šílenci a považovat to za kompliment.
Pokud by to šlo, raději bych se ve Starnberském jezeře neutopil.
Ale jaký to měl život. Nebýt šílený je nuda.
-Dobrý večer. -Jako obvykle.
-Jako obvykle? -No a co?
Whiskey, bez ledu.
„Svět je v šedi, lidé jsou v šedi.
„Vy jste v barvách.“
Není špatný, ten váš dopis. Píšete zajímavě.
Bude z vás spisovatel.
Píšete román, který změní svět?
Ano, ale koho to zajímá?
„Koho to zajímá?“ Literatura je důležitá.
Opravdu bych vás chtěl poznat.
Dobrá.
Takže rovnou k věci?
Rozhlédněte se kolem. Co vidíte?
Bohatí staříci se zajíčky, nikdo jiný tady není.
Přijde mi to velice smutné.
Ale stejně jsme tady, vy a já.
Vy zajímavě píšete, no a já jsem přirozeně zvídavý.
Nepiju,
nekouřím.
Mám neuvěřitelný pud sebezáchovy.
Ale oceňuji lidi, co si dají do nosu.
Je to legrační sledovat, takže si poslužte.
Myslel jsem na vás, když jsem se oblékal.
Napadlo vás: „Je to Němec, určitě ocení bavorské gatě.“
-Myslel jsem, že je s vámi sranda. -Je se mnou sranda.
Svědí mě zadek a potí se mi koule.
Myslel jsem, že mě rozbalíte jako dárek,
ale místo toho budu mít pupínky na prdeli.
Pokud jsem to pochopil správně, jsem vlastně na pohovoru.
Chcete vidět, jestli bych se nemohl přidat k vašim múzám.
Varuji vás, o to já nestojím.
A vy?
Vy pravděpodobně každou noc spíte s někým jiným.
Napadlo vás, že dnes večer ošukáte tady tohohle.
Kdo je větší zklamání?
Jste výjimečný.
Lichotníku.
Úchvatná osobnost druhou osobnost okamžitě rozpozná.
-Když jsem vás spatřil, věděl… -Víc neříkejte.
Prosím.
Proč vás nikdo nezná?
-Co tím myslíte? -Nikdo vás nezná.
Když se na vás zeptám, uslyším: „Lagerfeld, jasně.“
-Oceňuji anonymitu. -Ano.
Samozřejmě. Oblékáte se jako král Slunce, aby si vás nikdo nevšímal.
V mém životě neuběhl ani den,
kdy bych nesnil o tom, že se stanu velikánem.
Citujete Musila?
Znáte Musila.
Vidíte, pocházíme ze stejné planety.
Je deset hodin. Jdu spát.
Účet neřešte, postarám se o něj.
Dobrou noc.
-Přemýšlel jsem o tvé situaci. -Ano?
Děláš nádherné věci. Máš solidní módní dům.
Ale před 18 lety, když jsi začínala, jsi byla svého druhu téměř jediná.
Ale teď máš konkurenci v ostatních domech, které produkují luxusní konfekci,
mají víc peněz a jsou prestižnější.
Tví konkurenti
jsou Cardin, Givenchy, Ungaro.
Když budeš dál spolupracovat se zaměnitelnými stylisty,
lidé si začnou myslet, že Chloé nemá jako značka žádnou osobnost.
A že móda znamená charakteristické rysy.
Kenzo je Kenzo Takada.
Emmanuelle Kahnh je Emmanuelle Kahnhová.
Sonia Rykiel je Sonia Rykielová.
„Lagerfeld a Martelli“ zní jako postavy z nějaké detektivky.
Řeší zločiny tím, že zatýkají za mizerný módní vkus.
Ano, ale moje jediná alternativa je najmout kreativního ředitele.
-Proč to neuděláš? -Koho?
-Nikdo tě nenapadá? -Ne.
Ty nechceš reprezentovat můj módní dům.
Nechci?
Říkal jsi, že si nechceš pošpinit jméno
a najít je na cedulce někde ve výprodeji.
Ale ty výprodeje neděláš.
Počkej. Co se mi snažíš říct?
Kdybys mi nabídla, abych se stal kreativním ředitelem tvého módního domu,
možná bych to zvážil.
Přestaň chodit kolem horké kaše.
Řekni, co tím myslíš.
Neodmítl bych to.
Chtěl bych být tvým kreativním ředitelem.
Kde se ta změna názoru najednou vzala?
Nemůžu se držet navěky stranou a sledovat, jak ostatní žijí můj vysněný život.
Můžu být taky upřímná?
Kdybys byl mým kreativním ředitelem,
tvoje konkurence by byl Yves Saint Laurent.
Takže konec těm snahám o vyhýbání se.
Musel bys do toho dát vše.
Konkuroval bys mu, ale ne jen jednou.
Každých šest měsíců, každá přehlídka, zase konkurence.
„V mém životě neuběhl ani den, kdy bych nesnil o tom, že se stanu velikánem.“
„Karl Lagerfeld,
„pro Chloé.“
„Chloé od Karla Lagerfelda.“
Druhé rande a už si mě zvete domů. Opravdu se mi daří, že?
Pojďte dál. Měl byste se obléknout.
Tentokrát už oblečený jsem.
Ne tam, kam jdeme.
My někam jdeme?
Matko, tohle je Jacques de Bascher.
Pane de Baschere, má matka,
Elisabeth Lagerfeldová.
Dobrý den, madam.
Gratuluji k vašemu dopisu, Jacquesi.
Trochu bombastický, ale docela promyšlený.
Budeme jeho talent muset nějak využít.
Můžu vám taky jeden napsat.
Jdeme.
Karle?
Tohle je divoká šelma a ty nemáš žádný bič.
Žádný komentář k tomu, že žiju se svou matkou?
Já taky žiju se svými rodiči.
Nemůžu za to, že je vtipnější než kdokoli jiný.
Tak šup.
Připraven? Varuji vás, bude to jako v jámě lvové.
Mé druhé jméno je krotitel.
Karle! No nepovídej.
Jak se daří? Neviděli jsme tě tu celou věčnost.
Já vím, ale někdy je potřeba přijít omrknout konkurenci.
Jacques de Bascher, Paloma Picasso.
-Zdravím. -Dobrý den.
Uvidíme se pak?
Jistě.
-Picasso jako „Picasso“? -Jeho dcera. Je moc milá.
Vypadá jako by vystoupila z jeho obrazů.
Z modrého období.
To není úplně můj šálek kávy, ale ostatním ženám se to bude líbit.
Anna Piaggi, královna Vogue Italia.
Ta s těmi navlněnými vlasy,
to je paní Pompidou.
A ty dvě elegantní dámy, hraběnka de Ribes a baronka Rothschildová.
-Ty dvě uživí celou haute couture. -Dobře.
-Karle! -Netvař se tak překvapeně.
Nepozval jsem se sám.
My jsme tě pozvali?
Tím líp, to jsem moc ráda.
-Dobrý den. -Dobrý den.
-Zajdeme pak na koktejl. -Jistě.
Neuteč zpátky do práce, než to celé skončí.
Anne-Marie Muňozová, pravá ruka Saint Laurenta.
-Bez ní je nahraný. -Opravdová nebo falešná přítelkyně?
S Yvesem jsou letití přátelé. Začínali jsme společně.
Pojmenovala po mně syna, Carlose.
-Pardon, na chvilku si ho půjčím. -Těší mě.
Bez problému.
-Velmi klasické. -Funkční.
No prosím.
-Jean-Micheli. -Rád vás vidím.
-Dobrý večer. -Dobrý večer.
Co tady dělá ten skopčák?
Je neschopný. Spoléhá se na talent ostatních.
Karle!
Přišel jsi nás překvapit? Nebo tě Anne-Marie pozvala?
To se pozvánky vybírají náhodně?
Když mi někdo pošle kartičku, přijdu. Jídlo zdarma se neodmítá.
Netřeba představovat proslulého Pierra Bergého,
který vládne domu Yves Saint Laurent železnou rukou a vždy bez skrupulí.
Jacques de Bascher, nadaný spisovatel.
Jacques de Bascher de Beaumarchais, abych byl přesný.
-Tak vy píšete? -Přesně tak.
O čem píšete?
-Hlavně o hraběti Gillesi de Raisovi. -Který znásilnil stovky dětí.
Přesně tak. Není potřeba být prudérní.
Obklopuješ se zajímavými lidmi.
Uvidíme se pak. Omluv mě.
-Opravdový nepřítel? -Ano.
To on nás rozkmotřil, Yvese a mě.
Pojďte.
Varuji vás, ženy mě nezajímají. A jejich móda ještě o to míň.
Móda nemá nic společného se ženami.
Jinak by v ní nefigurovalo tolik gayů.
Je to způsob, jak ztělesnit ducha doby, odhalit skutečnou náturu společnosti.
Každou sezónu zvítězí ten, kdo ji zachytí nejvěrněji.
Nudím se.
Protože nevíte, jak se dívat.
-Bravo! -Bravo!
-Úžasný talent!
-Bravo! -Nádhera!
-Úchvatné! -Geniální!
-Pane Saint Laurente! -Yvesi, prosím!
Bylo to úžasné!
-Skvělá práce! -Děkuji mnohokrát.
-Senzační úspěch. -Je to náramné.
-Bravo! -Děkuji.
Opravdu na tom něco je.
Když je zpětná vazba kladná, všichni nakonec říkáme to samé.
„Úchvatné! Úžasné!“
Díky moc. Děkuji.
-Jménem všech žen… -Výjimečné.
-Díky. -Gratuluji.
Pane Saint Laurente!
-Jste mistr. -Děkuji. To je velice milé.
Jste kouzelník.
Díky, madam. Děkuji.
Něco jste nám předvedl.
Díky moc.
Byla to nádhera.
Bál jsem se, že budeš trucovat.
Proč? Je to pěkné, že jsi mě po takové době pozval.
-Nikdy netrucuju. -Yvesi.
Jacqueline odchází.
Mluvím s přítelem.
Gratuluji.
S mušelínem zacházíš vskutku troufale.
Jak průhledností ukazuješ, co skrýváš.
-Je to velkolepé. -Moje švadleny jsou vyčerpané.
Pierre jim bude muset zaplatit, jinak odejdou.
Jestli nějaká odejde, tak kvůli artritidě.
Někdy si říkám, že bych chtěl odejít já.
-Vypadnout sám ze sebe a už se nevrátit. -Yvesi…
Chtěl bych tě pozvat na svou přehlídku.
Přebírám Chloé jako ředitel.
Ty jsi pozval mě, já pozvu tebe.
Abys věděl, minulý měsíc jsem skončil na podlaze
s papírovým sáčkem, co mi měl pomoct dýchat.
Bylo to absurdní.
Řekli mi, ať myslím na něco pěkného.
A najednou ses mi vybavil ty. A já.
Na tvé posteli, s Anne-Marie, kresba. A zabralo to.
Uklidnil jsem se,
zvedl jsem se.
A přemítal jsem, kam zmizelo moje mládí.
Kam zmizel můj Karlito?
Jacques de Bascher, spisovatel.
Opravdu? Spisovatel.
Yvesi. Prosím.
Dobře jsi udělal, že sis vybral konfekci. Baví tě to?
Já osobně se nemůžu nabažit slávy.
Díky.
Odvezu vás domů.
Co budete dělat vy?
Musím pracovat.
O DVA MĚSÍCE POZDĚJI
Co se stalo?
Odcházím.
Kam se ti poděly vousy?
Jsou pryč.
Chtěl jsem ti říct,
že pak nemusíš chodit.
Proč ne?
Samozřejmě, že přijdu.
Nebudeme dělat, že první sólo přehlídka je v mém věku nějaký úspěch.
Je to obyčejné. Vlastně spíš ubohé.
No a?
Budu tleskat s ostatními.
Nechci, abys chodila.
Nebo aby si ostatní mysleli, že mi na tom záleží.
Když tam budeš, budou vědět, že záleží.
Nestarej se o to, co si myslí ostatní.
A nech mě spát.
Ten Rachmaninoff se zeleným kloboučkem.
-Pro koho to je? -Pro Pat?
Boty od Valentina.
-Kdo bral ty boty? -Boty…
-Chybí nám kufřík. -Postarám se o to.
Boty. Tady.
Výborně. Skvěle.
Ne! Nerovnejte ty židle.
Nechte je nakřivo a dejte pryč ty jmenovky.
-Říkal jsem, že nechci rezervace. -Zbláznil ses?
Novináře musíme usadit.
Se zbytkem si nalož, jak chceš, ale ne s novináři.
Jestli chtějí sedět vepředu, ať přijdou včas.
Místa u Chloé jsou nedostatková.
Budou si stěžovat. Mají nabubřelá ega.
Aspoň o nás budou mluvit. Nic jiného mě nezajímá.
Karle, chybí nám dvě modelky.
Ale ne.
Užijte si přehlídku.
Vítejte.
Vítejte, pánové. Děkuji. Vítejte, madam.
Madam, užijte si přehlídku. Užijte si přehlídku.
Lily je v New Yorku. Fabienne je těhotná.
-Gwen, Patricia? -Patricia nemá telefon.
Co Sophie?
Ne, ta předvádí u Kenza a Charlotte zase u Rykiel.
Antonio.
Dvě modelky jsou nemocné.
Máš někoho, kdo může na molo?
Ale fofrem.
-Do prdele. -Prosím.
Tolik stresu.
Musíš se uklidnit.
Všichni se uklidněte!
Každých šest měsíců, každá přehlídka,
zase budeš konkurovat Yves Saint Laurentovi.
Takže konec těm snahám o vyhýbání se.
Musel bys do toho dát vše.
Karle!
Neviděli jste Karla?
Karle?
Kde je?
-Něco nového od Antonia? -Ne.
-Karle, už nemůžeme čekat. -Já vím.
Musíme to rozjet.
Prý vám chybí dvě modelky.
Karle!
To jsou prostitutky?
Zaprvé, jsou nádherné.
Zadruhé, umějí chodit. A zatřetí, neinspiruje se móda ulicemi?
Dámy, zapamatujte si mě.
Jsem jediný muž na světě, který vás kdy obleče.
-Ale nedostaneme míň, že ne? -Ne.
Dámy, pojďte za mnou, prosím.
Díky.
Rád vás zase vidím.
Díky za pozvání.
Dva měsíce beze slova. Začínal jsem na vás zapomínat.
-Udělal byste pro mě něco? -Už zase?
Vidíte tu namyšlenou brunetu?
Francine Crescentová, velekněžka módy.
Na přehlídkách nikdy neprojevuje emoce.
Takže si ničeho nevšimnete. Ale něco ji vždy dokáže prozradit.
Pokud si uklidí blok do tašky, znamená to, že o nás napíše článek.
Pokud ho předá své asistentce, selhali jsme.
Takže bedlivě sledujte její blok.
Vy mi teda dáváte zabrat.
Dámy, za pět minut začínáme.
Nezapomeňte, že tohle není haute couture.
Nenarovnávejte se, jak kdybyste spolkly koště.
Jde nám o svobodu a moderní pojetí mola.
Bavte se. Můžete dělat cokoli.
Nechci vidět, že někdo dělá svou práci pořádně.
Tak šup, na značky!
Ano!
Pardon, nepustíte mě sednout?
-Ne. -Určitě?
Pusu za místo k sezení? No tak!
Pardon, pusu za místo k sezení?
-Určitě ne? -Určitě.
Pusu za místo k sezení, prosím! Vpředu.
Pusu za místo k sezení?
-Ano, tady! -Opravdu? Ano?
S dovolením.
-Zdravíčko. -Dobrý den.
Jacques de Bascher de Beaumarchais.
-Anna Piaggi. -Jste úchvatná, Anno.
-Vy jste taky úchvatný. -Děkuji.
Začíná to.
Rilique.
Riva.
Jo!
Rachmaninoff.
Richmond.
Red.
Roucoulune.
Rachel.
Rome.
Bravo!
-Tak co? -Co?
Crescentová, ta novinářka?
Dámy a pánové.
Nějaké jiné komentáře?
Annu Piaggi to bavilo.
Ta má ale velkou slovní zásobu.
Co já? Nezajímá vás, co na to říkám?
I když nevím, jak se dívat,
móda je pro běžné lidi, jako jsem já.
Co vy? Co na to říkáte vy?
Myslím…
že jste geniální.
A že z vás bude nejproslulejší návrhář na světě.
Chceš mi s tím pomoct?
České titulky Tereza Šplíchalová