Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫היי, מה שלומך? הכול בסדר?‬
‫הכול טוב.‬
‫בוא אחריי.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן. ואת?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫מה זה? מה קרה לך?‬
‫זה כלום. נפלתי.‬
‫מה זאת אומרת, "נפלת"?‬
‫פשוט נפלתי.‬
‫הוא מוסר ד"ש.‬
‫קדימה!‬
‫תזדרזו. אני מבקשת מכם לעשות את זה‬ ‫כבר חמש דקות.‬
‫היי, שורה אחורית!‬
‫יבוא.‬
‫הוא תמיד מאחר.‬
‫שמונה וארבעים?‬ ‫-תחבורה ציבורית, המורה.‬
‫יש לך תחבורה ציבורית משלך? רק אתה מאחר.‬
‫אתה מבין מה זה "ציבורית"?‬ ‫-מה?‬
‫תחבורה למישהו בקשיים?‬
‫הוא צודק.‬ ‫-לא.‬
‫זה אומר, "לכולם". משותפת לרבים.‬
‫תוציא ציוד.‬
‫"הרחוב סביבי שאג ברעש מחריש אוזניים."‬
‫אז תרכיבי איירפודס.‬
‫"ושם, במרכז הקהל…"‬ ‫-בחורה.‬
‫בחורה. גבוהה, רזה, יפה עד כאב.‬
‫שווה עד כאב.‬
‫כן!‬
‫היי, אוקיי! מספיק.‬
‫הוא היה חרמן.‬
‫בודלר הוא משורר סימבוליסטי.‬
‫המורה, לא אכפת לנו מבודלר.‬
‫את לא יכולה ללמד על משהו מהמאה שלנו?‬
‫מי למשל?‬ ‫-לא יודע, נירו?‬
‫ניניו, המורה!‬ ‫-או קאלאש קרימינל!‬
‫אפשר לחשוב על זה,‬ ‫אבל היום נקרא את "לעוברת אורח" של בודלר.‬
‫זה שיר על אהבה.‬
‫זה נושא אוניברסלי. זה מעולם לא קרה לכם?‬
‫אתה ממתינים למטרו, רואים מישהו וחושבים,‬
‫"אולי היה יכול להיות לנו‬ ‫סיפור אהבה מדהים."‬
‫לא. אם בא לי על מישהי,‬ ‫אני שואל מה הסנאפצ'ט שלה.‬
‫היא תגיד לך.‬
‫אתה רציני.‬
‫סתום. איזה סנאפצ'ט תקבל עם הפרצוף הזה?‬
‫הוא מקנא כי הוא מכוער.‬
‫אף אחת לא תגיד לו מה הסנאפצ'ט שלה. עצוב.‬
‫תזדיין. נראה לך שאני חבר שלך?‬
‫בלי קללות, אניס.‬ ‫-קללות?‬
‫הוא מפריע לכיתה. עכשיו זו אשמתי?‬
‫המורה, שחררי. ככה זה באוויאטור.‬
‫רק דיבורים, ובסוף הם בורחים.‬
‫בורחים?‬
‫אמרתי שאתה בורח.‬ ‫-תפסיקו!‬
‫אתה ישר בורח.‬
‫תזדיין. אתה עושה הצגה.‬
‫בוא נצא!‬ ‫-בוא נצא!‬
‫נומוקה!‬ ‫-תן לו. הוא עושה הצגה.‬
‫אתה מאחר ואז עושה בלגן?‬
‫תורידו פרופיל. תירגעו, טוב?‬ ‫לכו למנהל, שניכם.‬
‫מר דלור?‬ ‫-כן?‬
‫מר מרסייה יקבל אתכם עכשיו.‬ ‫בואו אחריי בבקשה.‬
‫כן.‬
‫מר מרסייה?‬ ‫-כן.‬
‫מר דלור פה.‬
‫שלום.‬
‫מר מרסייה, זה מר טראורה.‬ ‫הוא מנהל המכירות שלי.‬
‫שלום, מר טראורה.‬ ‫-שלום.‬
‫תקשיב, מר דלור.‬ ‫לחברה שלך יש ניסיון בבנייה.‬
‫בדקנו את המאזן שלכם,‬ ‫שהיה די מרשים בשביל 2019.‬
‫עברו שנתיים‬ ‫מאז שפתחנו את חטיבת הבידוד שלנו.‬
‫יוזמה של מנהל המכירות שלנו, מר טראורה.‬
‫הוא הבוס.‬
‫אני ממלא כל הוראה שלו.‬ ‫-והוא גם לא יהיר?‬
‫לא.‬
‫בוא נגיע לעניין.‬
‫כמה ג'יגה אתם מפיקים בחודש? 150? 200?‬
‫מאתיים ג'יגה.‬
‫נצטרך טרה עד החודש הבא.‬ ‫-אלה 1,000 ג'יגה.‬
‫נצליח.‬
‫אלה שהיו לפניכם אמרו שיצליחו.‬
‫אבל הם לא שכנעו אותך.‬
‫אחרת לא היינו פה.‬ ‫-אתה מבין מה זה אומר?‬
‫תצטרכו פי חמישה לקוחות,‬
‫פי חמישה‬ ‫נציגי מכירות, עובדים, משאיות, חומרים‬
‫והכי חשוב, השקעה גדולה פי חמישה.‬
‫ואתה תצטרך‬ ‫חמש חברות בגודל החברה של מר דלור.‬
‫זה אומר פי חמישה מתווכים, סיכון‬
‫ואולי, בסוף פי חמישה בעיות.‬
‫אני בטוח שיש לך מספיק בעיות.‬
‫מה זה?‬
‫שמנו לב שאתה אוהד כדורגל.‬ ‫-כן.‬
‫זה בא בלי התחייבות.‬
‫ואו! סוויטה נשיאותית?‬
‫הייתם צריכים לפתוח עם זה.‬
‫זה סגור.‬ ‫-אל תיסחף. לא סיימנו.‬
‫אם זה יסתדר,‬ ‫אני עדיין צריך למצוא משאיות, אנשי מכירות,‬
‫אפילו מרכז תמיכה.‬
‫בכל אופן, אם זה יסתדר,‬
‫ההכנסה שלך תוכפל.‬
‫אז?‬
‫אני רוצה העלאה קטנה.‬
‫זוכר שהגעת מבלגיה ולא היה לך גרוש?‬
‫מה אמרת?‬
‫תמצא לי משהו. תשיג לי עבודה.‬
‫זוכר?‬
‫עכשיו אתה מקבל 3,000 אירו בחודש‬ ‫רק כדי לחתום על ניירת,‬
‫ואתה רוצה העלאה?‬
‫צא מהמכונית.‬
‫דמבה, בחייך.‬ ‫-צא מהמכונית.‬
‫זה רחוק.‬ ‫-אמרתי, צא מהמכונית!‬
‫זוז כבר, נו!‬
‫טוב.‬
‫בסוף תישאר בלי כלום!‬
‫תשאיר אותי פה?‬ ‫-סתום ת'פה.‬
‫זוז כבר, חרא!‬
‫תיזהרי, רים!‬
‫קדימה, מהר, שלא נאבד אותו!‬
‫קדימה, לזוז.‬
‫כן, יבוא.‬
‫כן, אאחר.‬
‫אני לא יכולה להיות בשני מקומות יחד.‬
‫אחזור אליך.‬
‫סולימן, איך אני יכולה לעזור לך?‬
‫נמאס לי לנסח טיוטות.‬
‫זה חלק מהתפקיד.‬
‫אני יודע, אבל לא למדתי משפטים בשביל זה.‬
‫אני רוצה להגיש עתירות, לעבוד עם לקוחות.‬ ‫עו"ד אמיתי.‬
‫אתה שכיר במשרד הזה.‬
‫שום דבר לא מונע בעדך‬ ‫להגיש עתירות בבית משפט בשם לקוחות משלך.‬
‫בחייך.‬
‫את מטביעה אותנו בעבודה.‬
‫גם אם הייתי לוקח לקוחות משלי,‬
‫לא הייתי מוצא זמן לטפל בהם.‬
‫אתה מקבל תגמול בתמורה.‬
‫אתה מוזמן לסיים את שיתוף הפעולה הזה.‬
‫עורכי דין צעירים מחכים בתור.‬
‫סולימן.‬
‫לך לבקר את הלקוחות שלנו בכלא פלורי.‬
‫רצית לעבוד עם לקוחות, נכון?‬
‫זה לא בדיוק מה שדמיינתי.‬
‫טוב, או זה או הטיוטות.‬
‫כמובן, תן להם תחושת ביטחון,‬ ‫תגיד שהתיק מתקדם,‬
‫שתדבר עם השופט.‬
‫כן? התכוונתי לחזור אליך.‬
‫הכול טוב? רגוע?‬ ‫-כן, ואתה? סבבה.‬
‫נו?‬
‫דמבה, קשר אותי עם הבחור שלך בנמל לה האבר.‬
‫אביא סחורה משלי.‬
‫אני כבר לא מעורב.‬ ‫אני לא רוצה שיראו אותי איתם.‬
‫אם תפסיק להפיץ את הסחורה של עבדל‬ ‫תהיה בצרות.‬
‫אני לא רוצה שהשם שלי יצוץ.‬ ‫-למה מי זה עבדל? אני עושה מה שבא לי.‬
‫אין פה סנדק או משהו כזה. זו לא איטליה.‬
‫אתה יודע כמה הוא מרוויח בשטח של סהלי?‬ ‫כל ואל-דה-מארן.‬
‫אני לא יכול להביא סחורה משלי? בחייך, אחי.‬
‫אגיד לך משהו.‬
‫עבדל אמר לי את זה.‬
‫"ברחובות, יש שני סוגים של אנשים‬ ‫שלא שורדים."‬
‫"ותיק שמזלזל בתאוות הבצע של צעיר."‬
‫"צעיר שמזלזל בניסיון של ותיק."‬
‫אתה מבין?‬
‫טוב, דמבה, להתראות.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫הוא מזלזל בתאוות הבצע שלי.‬
‫שיזדיינו הוא ועבדל.‬
‫לא. אל תגיד את זה, אחי.‬ ‫-מה? אתה איתם או איתי?‬
‫זה לא העניין.‬
‫כשהיו לי בעיות עם אובר, דמבה הסתכן בשבילי.‬
‫אסור לשכוח את זה.‬
‫הבנתי. הוא כמו אח גדול שלך.‬
‫הצלחת שלך.‬
‫אני בסדר, אימא.‬ ‫-לא, תאכל עוד קצת.‬
‫רק קצת.‬
‫זה קצת?‬
‫תאכל.‬
‫זה לא קצת.‬
‫- שיחה נכנסת, סופיה -‬
‫זוכר את האווה?‬
‫הבת של בינטה?‬
‫היא מתחתנת בקרוב.‬
‫הבת של בינטה מתחתנת?‬
‫בת כמה היא?‬ ‫-בת 22.‬
‫אני התחתנתי בגיל 18.‬ ‫-נכון.‬
‫אימא, יש לך מישהי בשביל סולימן?‬ ‫בחורה בלי שיניים.‬
‫די.‬
‫אם סולימן היה מוכן,‬ ‫הייתי משיגה לו אישה מחר.‬
‫הרבה אימהות שאלו אותי.‬
‫הרבה אימהות?‬ ‫-הרבה.‬
‫אוקיי.‬
‫הוא לא בקטע. הוא יביא‬ ‫בלונדינית לבנה מאוד עם עיניים כחולות.‬
‫זה הקטע שלו.‬
‫יש את הבת של בת הדוד…‬
‫בת הדוד של הדודה שלך,‬
‫זו שגרה קרוב לשכנה…‬
‫כלתה, ש…‬
‫זה בסדר, תודה.‬
‫אתה צוחק על אימא המסכנה שלך?‬
‫לא, אימא. אני צריך לבנות קריירה.‬
‫להקים משפחה זה לא הכול בחיים.‬ ‫צריך לפרנס אותה.‬
‫סולימן, אבא שלך לא היה עורך דין.‬
‫תמיד הייתה לך קורת גג,‬ ‫מזון ושתייה, ובגדים.‬
‫נכון?‬
‫תכבה את זה, נומוקה.‬
‫איך בבית הספר?‬
‫זהו?‬ ‫-הציונים שלי טובים.‬
‫זה טוב.‬ ‫-אני מקווה, לטובתך.‬
‫אני הולכת להתפלל.‬
‫תיהנו מהארוחה.‬ ‫-תודה.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫חצי שנה לא הספיקה?‬
‫אתה רוצה לחזור לכלא?‬
‫אתה לא יוצא.‬
‫זיינו אותו!‬
‫מה קורה? על מה את מדברת?‬
‫לא סיפרתי לדמבה שסילקו אותך.‬
‫אבל מספיק. אני לא אחפה עליך יותר.‬
‫יש לך זיכרון קצר?‬
‫לא ביקשתי ממך כלום.‬
‫לא ביקשתי ממך לקחת את האשמה.‬ ‫-אני יודע.‬
‫לא היית צריך לבקש.‬
‫סגור את הדלת.‬
‫אח גדול.‬
‫עבדו!‬
‫עיישה! בואי.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫פאק!‬
‫עצור! היי, עצור!‬
‫עצור! תן את הידיים!‬
‫אתה מכאיב לי! עזוב אותי!‬
‫אני אחזיק.‬
‫תני, אני…‬ ‫-די!‬
‫סופיה, דמבה היה שם.‬ ‫הוא עצר אותי. לא יכולתי לצאת.‬
‫נראה לך שפחדתי?‬
‫נראה לך שפחדתי, או מה?‬
‫את תראי מה אעשה להם.‬
‫רגע, זה הבן זונה הזה, אניס.‬
‫יא חארות!‬
‫חייבים לחכות. הם יצפו לנו.‬
‫את תראי.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫תני לי להחזיק בשבילך.‬
‫"השכונה‬
‫"הייתה להם חוצפה לפשוט על השכונה‬
‫"אראה להם שגם אני יכול להיות רע‬
‫"ולא אצטרך את אחי הגדול בשביל זה‬
‫"תנו לי אקדח ואוריד אותם‬
‫"אוריד אותם"‬
‫מתי?‬
‫מחר בבוקר.‬
‫כמה?‬ ‫-עשרה קילו חשיש ושני קילו קוק.‬
‫איפה האיסוף?‬
‫כרגיל.‬
‫אתה בטוח שיהיה שם?‬
‫כן, אני בטוח.‬
‫פריד.‬
‫אם אתה משחק איתי…‬
‫תסתכל עליי.‬
‫אני לא אוותר.‬
‫קולט אותי?‬ ‫-קלטתי.‬
‫ידיים למעלה!‬
‫מר עבדל.‬
‫מה קורה? אתה מופתע?‬
‫כל זה בשבילי?‬
‫בדיוק. כל זה בשבילך.‬
‫תפוח ביום‬
‫ולא יהיה לך חום.‬
‫אתה שחצן, הא?‬
‫נשבע באימא שלי, אני אכנס בך.‬
‫אל תדאג. חתיכת חרא.‬
‫חסרות לנו הודעות סיום.‬
‫עשיתי את זה. זה טופל.‬
‫רים מבקשת אותם שבוע.‬
‫רואים אותה?‬
‫היא פועלת בשמי.‬
‫טוב, בוס.‬ ‫-טוב.‬
‫בן דוד שלך פה.‬
‫תכניסי אותו. דומס לא צריך לחכות אף פעם.‬
‫תשיגו לי את ההודעות.‬
‫אקח את המשאית. אביא אותן.‬
‫"אקח את המשאית. אביא אותן."‬
‫הוא שמע אותך, יא משוגע.‬ ‫-מה הוא יעשה?‬
‫אתה עובד עם אנשים בלי אישורים.‬
‫הם כמו מכונות.‬ ‫-אני אלשין עליך לרשויות.‬
‫קח לעבודה אנשים מהשכונה.‬
‫הם רק מתלוננים ומבקשים העלאה.‬
‫קוראים לזה אינטגרציה.‬
‫זו הטמעה, לא אינטגרציה.‬
‫אי אפשר להגיד לאנשים מהשכונות מילה.‬
‫אתה עושה ים כסף.‬
‫מראה יכול להטעות.‬
‫אני כל הזמן מכבה שרפות.‬
‫מצד שני, לשבת במשרד כל היום, לנהל עובדים…‬
‫זה לא בשבילי.‬
‫אתה מנהל במשך שעות תחנת סמים.‬
‫ידעתי שתגיד את זה.‬
‫אני מתגעגע לסמיר, המניאק הזה.‬
‫דמבה!‬
‫תיזהר!‬
‫באמת פרשת?‬
‫אתה יודע מה זה שיגעון?‬
‫שיגעון זה לחזור על אותה פעולה‬ ‫ולצפות לתוצאות שונות.‬
‫די להתפלסף.‬
‫בוא. בוא לפה.‬
‫שלום.‬
‫-מה שלומך?‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫שברתי את הראש במשך שעה.‬
‫אתה מחפש צרות. תכבה את זה.‬
‫קום.‬
‫הייתי צריכה להילחם במנהל‬ ‫כדי שלא יסלק אותך סופית.‬
‫שבכלל תוכל להיכנס לשטח בית הספר.‬
‫בוא ושב.‬
‫אתה תקרא את זה.‬
‫נומוקה, אתה תקרא את הספר הזה‬
‫ותכתוב חיבור על איך שגרם לך להרגיש.‬
‫אני לא רוצה ניתוח. אני רוצה לדעת מה הרגשת.‬
‫המורה, האמת היא שזה לא ממש מעניין אותי.‬
‫כן? איך אתה יודע?‬
‫אני מכיר את עצמי טוב.‬
‫החלק הכי קשה הוא להתחיל.‬
‫אני מבטיחה לך שלא תשים לב לזמן.‬
‫על מה זה?‬
‫זה הסיפור של מרטין עדן.‬
‫לא, באמת? לא כתוב "מרטין עדן"?‬
‫זה על אדם שלא אוהב לקרוא וכל הזמן נלחם.‬
‫נשמע לך מוכר?‬
‫ולך?‬
‫יום אחד, מרטין עדן‬ ‫מגן על מישהו בקרב. אדם עשיר מאוד.‬
‫לעשיר הייתה אחות.‬
‫מרטין עדן התאהב בה ממבט ראשון.‬
‫אבל האחות היא ממעמד גבוה.‬ ‫היא משכילה, עשירה.‬
‫אז מרטין עדן אומר לעצמו שילך ללמוד.‬
‫הוא יקרא כל ספר.‬
‫וכשיהיה כמוה,‬
‫היא תתאהב בו.‬
‫את חושבת שאני מרטין עדן?‬
‫את חושבת שאקרא כדי לפתות מישהי?‬
‫אף פעם לא הלכת מכות כדי להרשים בחורה?‬
‫אז בסוף הוא משיג אותה?‬
‫מה?‬ ‫-די להעמיד פנים.‬
‫בסוף, הוא משיג את הבחורה?‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-ננטר.‬
‫זה רחוק.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫לילה טוב, ג'נאבה.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫ואת? שוואזי?‬
‫לא, ויטרי.‬ ‫-היא אוספת את הבן שלה.‬
‫יש לך בן.‬
‫כן. אידריסה. הוא בן עשר.‬
‫את נוסעת מפה לוויטרי,‬ ‫מוויטרי לשוואזי, בתחבורה ציבורית?‬
‫ככה זה לגדל ילד לבד.‬
‫אוכל לקחת אותך חלק מהדרך.‬
‫הפתעת אותי עם הפגישה עם ארקוס.‬
‫ניסיתי להשיג אחת המון זמן.‬
‫איפה עבדת לפני כן?‬
‫לא עבדתי שנתיים.‬
‫ואו. למה?‬
‫התחלתי ללבוש רעלה לפני שנתיים.‬
‫ואתה, אדוני? לפני הבידוד?‬
‫אני?‬
‫תמיד בבנייה.‬
‫אל תקראי לי "אדוני". אני לא בן 50.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫למה?‬
‫לא יודעת.‬
‫וזה לא שאתה ממש צעיר.‬
‫אני צוחקת.‬
‫די עם השטויות.‬
‫עשית לי חתיכת קטע!‬ ‫-תירגע! מה קורה?‬
‫למה שאעשה את זה? גם אני רוצה שעבדל ייפול.‬
‫איך הוא ידע?‬ ‫-מהשותפים שלך?‬
‫תפסיק לזיין בשכל. נראה לך שכולם בוגדים?‬
‫הזהרתי אותך, פריד.‬
‫אני לא מוריד ממך את העיניים.‬ ‫אני אהיה כמו עלוקה.‬
‫אני אוכל "פריד", אישן "פריד",‬
‫כשאני אזיין, אזיין "פריד".‬
‫לא אפסיק עד שתיפול. סמוך עליי.‬
‫שתוק. אל תיגע בי.‬
‫תפסיק להתעצבן על כלום.‬
‫זה השטח שלי, נשבע!‬
‫במקומך, הייתי מוריד פרופיל.‬
‫יודע למה? כי עבדל כנראה יודע שזה הגיע ממך.‬
‫מה אמרת לו? אה?‬
‫יא בן זונה. מה אמרת לו? אה?‬
‫החדרניות במלון איביס בבטיניול שובתות.‬
‫הן מוחות על תנאי העבודה שלהן‬ ‫ועל השכר הנמוך.‬
‫בין הדרישות שלהן‬ ‫הן מזכירות את היחס הבלתי שוויוני‬
‫כלפי קבלני משנה לעומת היחס לשכירים.‬
‫תנמיך.‬
‫הם מראים את אותו הדבר.‬
‫"הם מראים את אותו הדבר…"‬
‫גם אתה רואה את אותו הדבר.‬
‫אני הולך לישון. אין מה לעשות פה.‬
‫הוא נעלב.‬
‫טוב, מר עורך דין.‬
‫אתה באמת הולך לישון?‬
‫כן. אני מת מעייפות.‬ ‫גברת סעדי הכריחה אותי לקרוא כל היום.‬
‫איזה ספר?‬
‫מרטין עדן מאת ג'ק לונדון.‬
‫"על מדפי הספרייה ראיתי באופק עולם שלם."‬
‫קראת אותו?‬ ‫-כן, קראתי אותו.‬
‫אתה מכיר אותו בעל-פה?‬
‫לא, אני לא מכיר אותו בעל-פה.‬ ‫רק כמה ציטוטים.‬
‫זה תמיד נשמע טוב‬ ‫כשמוסיפים ציטוט או שניים לנאום הגנה.‬
‫כל זה כדי להיראות צרפתי.‬
‫מה זאת אומרת, להיראות צרפתי?‬
‫אני לא רוצה להיות בור.‬
‫"מי שדובר שפה של עם, חומק מהרשע שלו."‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫הוא רוצה שנספק טרה עד החודש הבא.‬
‫אין לנו מספיק אנשים…‬
‫- לא יודעת… -‬
‫תשאל את הבוס הגדול. דמבה?‬
‫דמבה?‬
‫נגדיל את הצוות.‬
‫נצטרך להדריך את החדשים.‬
‫נשתמש במרכז תמיכה שני במרוקו.‬
‫לא נשלח אתכם לקרב בלי כלים.‬
‫מה שלומך, אימא?‬ ‫-בסדר, סולימן.‬
‫אפשר לטעום?‬
‫אימא. בחייך. רק קצת.‬
‫זה לתרומה שלי.‬
‫את יודעת שאני אוהב את הביסאפ שלך.‬
‫אם אתה אוהב את זה, תשלם.‬
‫טוב.‬
‫איך הולך?‬
‫אני בהקדמה. זה מתקדם.‬
‫מוצא חן בעיניך?‬
‫אם את אומרת‬ ‫שאני צריך להיות חנון כדי להצליח,‬
‫נראה לי שהבנתי.‬
‫טוב, אפשר ללכת?‬
‫ביי, המורה.‬
‫אתה לא לוקח את הספר?‬ ‫-לא.‬
‫אקח אותו הביתה רק אם אני חייב.‬
‫טראורה.‬
‫ככה אתה מקבל אותי?‬ ‫-אין לי חברים במשטרה.‬
‫אני יודע. דמבה טראורה הוא לא מלשן.‬ ‫שמעתי שאתה בעסקי הבידוד.‬
‫תעצור אותי על זה?‬ ‫-לא. אני מתעניין בסמים.‬
‫אני לא מעורב.‬
‫מה אתה מנסה לעשות פה? תגיד לי.‬
‫אתה מנסה להתחיל חיים חדשים? זה דמבה החדש?‬
‫זוכר את 28 ביוני 2018?‬
‫ביום שבו ניסו להרוג אותך.‬
‫נחש איזה טלפון גם כן אותר‬ ‫באזור שבו היה סהלי.‬
‫אתה לא אוהב ניחושים?‬
‫אתה מנסה להגיד לי‬ ‫שעבדו היה מעורב? ידעתי את זה.‬
‫לא.‬
‫עבדו וסהלי היו חברים קרובים.‬
‫אבל בינינו, נראה לך שעשו את זה לבד?‬
‫שני אלה? דמבה?‬
‫מי הרג את סהלי?‬
‫מי השתלט על הנקודה של סהלי אחרי שמת?‬
‫מי מוכר לפריד עכשיו, אחרי שפרשת?‬
‫הינה.‬
‫אני לא רוצה את זה.‬
‫אלה תמונות ממצלמת אבטחה.‬
‫הם היו יחד באותו יום.‬
‫רוצה להשתמש בי כדי להיפטר מהאויבים שלך?‬
‫לא. אתה לא רוצח, דמבה.‬
‫אתה בעסקי הבידוד, נכון?‬
‫לא היה קל להשיג את התמונות האלה.‬ ‫קח את הזמן להסתכל בהן.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫הוא השיג את הסנפצ'ט של אסיה.‬ ‫-די.‬
‫השגת את הסנפצ'ט של אסיה. מטורף.‬
‫מטורף.‬
‫הם לא מאוויאטור?‬
‫היי!‬
‫הילדים מאוויאטור בתחנת האוטובוס.‬
‫מי?‬ ‫-הילדים מאוויאטור.‬
‫קח את זה.‬
‫יאללה. זריז. תרדו.‬
‫אתה רועד?‬
‫מה קורה?‬
‫היי, בואו הנה!‬
‫היי, הוא יורד! למטה!‬
‫תפסיקו לרוץ. לא ארביץ לכם.‬
‫עוד תראה, בן זונה. מה קורה, בן זונה?‬
‫עזבי אותי.‬
‫מה קורה, בן זונה?‬
‫זוכר אותי, בן זונה?‬
‫תסתכל עליי, בן זונה. זוכר אותי?‬
‫תצלמי! ככה זה בבואה-ל'אבה.‬
‫אנחנו מפרקים לכם את הצורה!‬
‫יא בן זונה.‬
‫זונות.‬
‫בואו.‬ ‫-יא חרא קטן.‬
‫המקום הזה מעולה.‬
‫נכון שאמרתי שתיהני?‬
‫אני בוודאות אחזור.‬ ‫-אין "אדוני"?‬
‫זו הפעם הראשונה.‬
‫תודה.‬
‫אפשר לשאול משהו?‬
‫כן.‬
‫אם את כל כך בקיאה בדת…‬
‫רגע. הרעלה לא הופכת אותי לבקיאה בדת.‬
‫אל תצטנעי כל כך.‬ ‫את מכירה את עקרונות הבסיס.‬
‫כן. העקרונות הבסיסיים ממש.‬
‫את יודעת, בדת,‬
‫לפי מה שאני יודע, אפשר…‬
‫אפשר לכפר על כל החטאים.‬
‫כן.‬
‫גם אם הורגים מישהו?‬
‫למה אתה שואל אותי?‬
‫אל תיבהלי, זה לא בשבילי. זה…‬
‫מישהו שאל אותי,‬ ‫אז אני שואל אותך כי את תדעי.‬
‫אני לא רוצה להגיד לו שטויות.‬
‫בדת, אפשר לכפר על כל חטא כל עוד אתה חי.‬
‫אבל חטא הרצח הוא אחד מהחטאים הכי חמורים.‬
‫אתה אמור לדעת.‬
‫כן, ידעתי. אמרתי לך שזה לא בשבילי.‬
‫אפשר לקחת את אלה?‬
‫כן.‬ ‫-בטח.‬
‫סולימן, אתה הולך לעתור בבית המשפט.‬
‫יש תיק לשימוע מיידי.‬
‫אני ופרייה לא יכולים.‬
‫המזכירה שלי שלחה לך אימייל.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫כן.‬
‫שלום.‬
‫מר טראורה.‬
‫אתה עורך הדין שלי?‬
‫מי עוד אני יכול להיות?‬
‫אתה צעיר.‬
‫מר מיה, אני אשחרר אותך.‬
‫איך? הודיתי בהכול כשהייתי במעצר.‬
‫ייקח יותר מדי זמן להסביר.‬
‫השופט יעשה את המיטב כדי להציל את התיק.‬
‫הוא ישאל אותך שאלות כדי שתחזור על ההודאה,‬
‫ואז יוכל להשתמש בזה נגדך.‬
‫אני רק מבקש‬
‫שלא תדבר.‬
‫שלום, מר טראורה. אני מייצג את מר מיה.‬
‫אדוני, הבמה שלך.‬
‫אדוני, אקצר.‬
‫שוטרים עצרו את מר מיה‬ ‫ב-10:58 ב-20 באוקטובר,‬
‫ושמו אותו במעצר בחשד לאלימות בכוונה תחילה.‬
‫בזמן שהיה במעצר,‬
‫הבלשים חקרו את מר מיה‬ ‫לגבי כמות קטנה של קנביס‬
‫שהעמידו פנים שנשא על גופו.‬
‫"העמידו פנים"?‬
‫עם זאת,‬
‫מר מיה לא נעצר על החזקת סמים.‬
‫הוא נעצר בחשד לאלימות בכוונה תחילה,‬ ‫גרימת נזק ופריצה.‬
‫התובע ודאי יודע שלפי החוק הצרפתי,‬
‫אי אפשר לחקור אדם במעצר על עבירה‬
‫אחרת מזו שבה הואשם.‬
‫זאת ועוד. לפי סעיף 706-30-1 בדין הפלילי,‬
‫כשמדובר בהחזקת סמים,‬ ‫השקילה צריכה להתבצע בצורה גלויה.‬
‫העצור חייב להיות נוכח בעת שקילת הסם,‬
‫ולא כך היה.‬
‫מהטעמים הנ"ל אני מבקש לבטל את האישומים.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אדוני.‬
‫יש לנו את ההודאה של מר מיה שלפיה‬
‫חבט באגרופו בפנים של גברת מרטי מספר פעמים.‬
‫הוא לא יכול להכחיש, מפני שהלסת שלה נשברה‬
‫כי, ואני מצטט אותו,‬
‫"הזונה לא רצתה לפתוח את הדלת."‬
‫זה הכול.‬ ‫אתן לך להתרשם מהניסוח רב הדימיון שלו.‬
‫אלה מילותיך, מר מיה?‬
‫מר מיה, בבקשה?‬
‫אשמור על שתיקה.‬
‫מה?‬
‫דבר בקול רם יותר, מר מיה. אנחנו לא שומעים.‬
‫אשמור על שתיקה.‬
‫"קצת כמוהו, אני מלא שנאה‬
‫"אני בא מהתחתית, כמו מרטין עדן‬
‫"קצת כמוהו, אני…"‬
‫הצרפתי חזר.‬
‫לא. אל תגיד לי שהלכת ככה בשכונה, בבקשה.‬
‫עם דגל צרפת גדול.‬
‫טוב, זה רק בצחוק.‬ ‫-תזדיין.‬
‫עורך הדין לא מנומס.‬
‫אימא, את מסתכלת על מר טראורה,‬ ‫טוען בבית המשפט.‬
‫אתה נאה, בן שלי.‬
‫תודה. הופעתי בבית משפט בפעם הראשונה היום.‬
‫שחררתי את הלקוח.‬
‫ואו. ספר לי על זה, בן שלי.‬
‫בוא, ספר לנו.‬
‫אדם הואשם ששבר לאשתו את הלסת‬ ‫ונלקח לשימוע מיידי,‬
‫ואני הצלחתי…‬
‫מה, אימא?‬
‫גם הם צריכים עורך דין.‬ ‫-אבל זה חייב להיות אתה?‬
‫נו?‬
‫תשכח מבידוד.‬
‫תפתח מסעדה.‬
‫בטח למדת את זה בכלא.‬
‫יש משהו שאני לא מבין.‬
‫מי הוריד את סהלי?‬
‫זה לא יכול להיות עבדו. הוא היה חבר שלו.‬
‫דברים כאלה קורים.‬
‫זו לא הפעם הראשונה.‬
‫מכיר את הסיפור על הצפרדע והעקרב?‬
‫עקרב ניגש לצפרדע ושואל…‬
‫"תוכלי לקחת אותי על הגב לצד השני של הנהר?"‬
‫הצפרדע מביטה בעקרב ואומרת,‬
‫"לא. אתה תעקוץ אותי."‬
‫העקרב מביט בצפרדע‬
‫ואומר, "אבל אם אעקוץ אותך, שנינו נטבע".‬
‫"אני לא יודע לשחות."‬
‫הצפרדע חושבת על זה‬
‫ובסוף מסכימה.‬
‫הם מתחילים לחצות את הנהר.‬
‫באמצע הנהר,‬
‫העקרב עוקץ את הצפרדע.‬
‫העקרב אומר,‬
‫"מצטער."‬
‫"לא שלטתי בעצמי."‬
‫"זה הטבע שלי."‬
‫ושניהם טבעו.‬
‫הכרת את הסיפור?‬
‫כן.‬
‫אני אוהב לשמוע אותך מספר סיפורים.‬
‫כן!‬
‫היי, נומוקה!‬
‫תתפסו את הבן זונה הזה.‬
‫תפסיק לברוח!‬
‫אתה מת!‬ ‫-אני אזיין אותך.‬
‫עצור!‬
‫בוא הנה, יא חרא!‬
‫נרצח אותו. תתפסו אותו!‬
‫תראו!‬ ‫-הוא שם!‬
‫זין על האימא שלכם!‬
‫תזיינו אותו!‬
‫איפה המניאק?‬
‫לכו מסביב. נתפוס אותו.‬ ‫-שם.‬
‫אל תעשי שטויות.‬ ‫-תהיה רגוע.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫עופו. אל תעשה לי את הקול הזה.‬
‫אמרתי לך לא לתת להם כלום.‬
‫אני יודע, פריד. לא אתן.‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫תראי.‬
‫זה נפלא.‬
‫יודעת מה אומרים?‬
‫לא.‬
‫היופי הוא בעיני המתבונן.‬
‫אתה כזה דברן חלקלק.‬
‫עלית לשם פעם?‬ ‫-לא, אבל ממש אשמח.‬
‫כן?‬
‫ואתה?‬
‫עוד לא.‬
‫לא נוכל להמשיך להיפגש ככה.‬
‫"ככה"?‬
‫ככה, בלי מטרה.‬
‫אני צריכה לדעת לאן זה הולך.‬ ‫אני לא יכולה לשחק. אין לי זמן.‬
‫את חושבת שאני משחק?‬
‫לא, זה לא מה שאמרתי.‬
‫אבל אני מזהירה אותך.‬
‫ו… שום דבר לא יקרה.‬
‫כלומר?‬
‫שום דבר לא יקרה פיזית.‬
‫אני שומרת את עצמי.‬
‫בסדר מבחינתי.‬
‫אז?‬
‫מה זאת אומרת, "אז"?‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫הלו? כן.‬ ‫-הלו? נומוקה?‬
‫נומוקה?‬ ‫-אני צוחק. זה התא הקולי של נומוקה.‬
‫זה התא הקולי שלו.‬
‫אתה יכול לענות. לא מפריע לי.‬
‫לא, זו אימא שלי.‬
‫אקח אותך הביתה. אחר כך אחזור אליה.‬
‫תקשיב לסיפור.‬
‫חברה שלי הייתה במסעדה,‬
‫ואימא שלה כל הזמן התקשרה.‬
‫במקום לענות,‬
‫היא שלחה לה הודעה, "אחזור אלייך אחר כך".‬
‫אבל לא היה "אחר כך".‬
‫הסיפור הזה עשה לי טראומה.‬
‫עכשיו כשאימא שלי מתקשרת, אני עונה מיד.‬
‫כן, אימא, זה אני.‬
‫דמבה. עזור לי למצוא את נומוקה.‬ ‫נומוקה לא חזר הביתה.‬
‫תמצא אותו בשבילי. אני לא יודעת איפה הוא.‬
‫בני זונות!‬
‫היי!‬
‫אני אזיין אותך.‬ ‫-שתוק!‬
‫עזוב אותי.‬
‫אקדח!‬
‫קדימה, קומו.‬
‫סופיה! בואי, נברח.‬
‫הם ברחו, עכשיו.‬
‫לאמין, בוא הנה.‬
‫אמרתי לך לבוא.‬
‫איפה נומוקה?‬ ‫-לא יודע.‬
‫אל תשחק איתי, לאמין.‬ ‫-אני לא.‬
‫איפה נומוקה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫הוא נעצר?‬ ‫-לא.‬
‫מי ירה באקדח?‬
‫אף אחד לא ירה באקדח.‬
‫"אף אחד לא ירה באקדח"?‬
‫זו הייתה סופיה, אבל היא ירתה באוויר.‬
‫ואז כולנו ברחנו.‬ ‫-מאיפה היא השיגה את האקדח?‬
‫מאיפה השיגה אותו?‬
‫מתחנת הסמים של פריד.‬
‫הם מחכים לקבל תשלום.‬
‫כן, אבל…‬
‫היי.‬
‫אתה נותן נשק לאחי?‬
‫לא נתתי.‬
‫לחברים שלו. זה אותו דבר.‬ ‫-אני לא, דמבה.‬
‫אז הם נתנו. אתה לא הבוס?‬
‫אתה אמיתי?‬ ‫-מה זאת אומרת אם אני אמיתי?‬
‫אתה עושה את זה מול כולם?‬ ‫-מה תעשה?‬
‫אל תשקר לעצמך.‬
‫אתה פה כי עזבתי.‬
‫תתפסו את הבן זונה.‬
‫תתפסו אותו. תביאו אותו אליי!‬
‫אחי, אתה בסדר?‬
‫אני אוריד אותו.‬
‫תבחר צד, ומהר.‬
‫הוא יחזור לכלא.‬
‫תפסיק להפחיד אותה.‬
‫אף אחד לא מת.‬
‫נומוקה צריך להפסיק עם הכנופיות והנשקים.‬
‫אתה צריך לדבר איתו.‬
‫אימא, כשהייתי בגילו,‬ ‫כבר היו בעיות עם אוויאטור.‬
‫גם אני הייתי מעורב בזה.‬
‫בדיוק.‬
‫בגלל זה הוא יקשיב לך.‬
‫תדבר איתו?‬
‫כן.‬
‫טוב.‬
‫אל תדאגי. הוא יחזור.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫זה לאמין.‬ ‫-מה הוא אומר?‬
‫דמבה הגיע אליו. הוא מחפש אותך.‬
‫פאק, הוא יהרוג אותי.‬
‫אני לא יכול לחזור הביתה הלילה.‬
‫אתה נשאר פה?‬
‫אחי יוצא לעבודה ב-08:00. אימא שלי ב-09:00.‬
‫אחכה שילכו.‬
‫אני צריכה ללכת הביתה.‬ ‫או שאימא שלי תרצח אותי.‬
‫תישארי איתי קצת?‬
‫הייתי רוצה שיהיו לי אחים ואחיות.‬
‫אני לא אחיך?‬
‫אתה מתגעגע לאבא שלך?‬
‫כן.‬
‫ואת?‬
‫אני לא יכולה להתגעגע. לא הכרתי אותו.‬
‫כששמע שאימא שלי בהיריון,‬ ‫הוא עזב. הוא לא רצה אותי.‬
‫יום אחד נוכל לנסות לחפש אותו.‬
‫הוא לא רוצה אותי. לא ארדוף אחריו.‬
‫"אבא כבר לא פה‬ ‫אף אחד לא יודע כמה אני סובל‬
‫"אני מרגיש כמו בלילה בלי כוכבים"‬
‫אלה מילים שלך?‬
‫כן.‬
‫תשיר.‬
‫"אבא כבר לא פה‬ ‫אף אחד לא יודע כמה אני סובל‬
‫"אני מרגיש כמו בלילה בלי כוכבים‬
‫"הכול מטושטש, אני לא יודע לאן ללכת‬
‫"רק בא לי לברוח‬
‫"אימא כבר לא מחייכת, בבית תחושה של ריקנות‬
‫"אין שמש באופק‬
‫"ויש חללים שאי אפשר למלא‬
‫"נוכל להגיד לעצמנו שזה יעבור‬ ‫אבל אבא כבר לא פה‬
‫"אבא שלי כבר לא פה‬
‫"אף אחד לא יודע כמה אני סובל‬
‫"מאז שאבא מת‬
‫"גם בקיץ קר לי"‬
‫- שעון מעורר, 06:45 -‬
‫מה את עושה, אימא?‬
‫אני בודקת אם יש שוטרים.‬
‫כדי שאפתח את הדלת לפני שישברו אותה.‬
‫הם לא יבואו.‬
‫בואי.‬
‫בואי לנוח.‬ ‫-אני עייפה, נומוקה.‬
‫משטרה!‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-לא לזוז! ידיים למעלה!‬
‫ידיים למעלה!‬ ‫-טוב! מה קורה פה?‬
‫בואי הנה. על הברכיים!‬
‫מה קורה פה?‬
‫סופיה!‬
‫סופיה, מה עשית?‬
‫מה קורה פה?‬
‫את נראית יפה.‬
‫אני יוצא.‬
‫מתי את הולכת?‬
‫לא אלך לעבודה עד שנומוקה יחזור.‬
‫יהיה בסדר, טוב? הוא יחזור הביתה.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫גברתי, תפסיקי לצלם.‬
‫זו לא הופעה.‬ ‫-סופיה!‬
‫לאן אתם לוקחים אותה? סופיה.‬
‫לאן אתם לוקחים אותה?‬ ‫-עזבו אותי!‬
‫שמעת אותי? תפסיקי לצלם.‬
‫מה היא עשתה?‬ ‫-עזבי אותי!‬
‫אימא!‬
‫קדימה, להתפזר.‬
‫אימא!‬
‫הצילו!‬
‫מה הוא עשה? הוא הרביץ לך?‬
‫"לא רחוק‬
‫"אין זמן למחר‬
‫"ואם היינו רחוקים מפה‬
‫"אבל קרובים לפנמה‬
‫"רחוק‬
‫"אין זמן למחר‬
‫"ואם היינו רחוקים מפה‬
‫"הו, מותק‬
‫"הבטחנו אחד לשני לא להיפרד, שאנחנו…"‬
‫אימא?‬
‫רק אלוהים יכול לברוא משהו יש מאין.‬
‫בני אדם לא מסוגלים לברוא.‬
‫כי אם בני אדם היו מסוגלים לברוא,‬ ‫אז העיוור היה גורם לעצמו לראות.‬
‫החירש היה גורם לעצמו לשמוע.‬
‫הנכה היה גורם לעצמו ללכת.‬
‫לא רק זה,‬
‫אלא גם רוב בני האדם היו מעניקים לעצמם‬
‫ולאהוביהם חיי נצח.‬
‫אז, אחי, תוכל לאהוב את מי שאתה רוצה,‬
‫תוכל להיצמד למה שאתה רוצה,‬ ‫ועדיין תאבד את זה.‬
‫סלאם.‬
‫המוות הוא כמו סף דלת שכולנו נעבור.‬
‫תנחומיי.‬
‫המוות הוא מסע.‬
‫מה עושה אדם הגיוני לפני מסע?‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫פעם חשבתי שאני בודד.‬ ‫עכשיו אני באמת יודע איך זה.‬
‫תקשיבי…‬
‫יש לי כמה דברים לעשות כשאחזור.‬
‫אחרי זה,‬
‫הייתי רוצה לפגוש את הבן שלך.‬
‫והייתי רוצה שנתקדם לפי הספר.‬
‫דמבה, יש שני מצבים‬ ‫שבהם אסור לאדם לקבל החלטות חשובות.‬
‫כשהוא שמח מאוד וכשהוא עצוב מאוד.‬
‫אני יודע מה אני אומר.‬
‫אתה הולך?‬
‫כן, אני הולך.‬
‫נדבר מאוחר יותר?‬ ‫-טוב.‬
‫שמעת ממרסייה?‬
‫אתה לא רוצה לדבר על זה מאוחר יותר?‬
‫מה קורה?‬
‫תקשיב, הוא שינה את דעתו.‬ ‫הוא בוחר בצוות אחר.‬
‫אל תסתכל עליי ככה.‬
‫שינה את דעתו?‬
‫חתמנו על חוזה.‬
‫עורך דין קרא את החוזה?‬
‫השקעתי זמן וכסף.‬
‫אני יודע.‬ ‫-הרבה כסף.‬
‫כמה הם נתנו לו?‬
‫מי?‬ ‫-הצוות האחר. כדי להיפטר מאיתנו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫כמה הוא רוצה?‬
‫הוא יבחר בנו אם ניתן לו 150,000 במזומן.‬
‫מה ענית?‬
‫לא סגרתי את האופציה.‬
‫עם כל הכסף שתרוויח, מה זה כבר 150,000?‬
‫תנחומיי, דמבה.‬
‫היי, פרנק.‬
‫מה גרם לו לחשוב‬ ‫שיש לך 150,000 אירו פנויים.‬
‫לא יודע.‬
‫אתה לא יודע?‬
‫בוא אליי למשרד כשאחזור.‬
‫עד אז, תגיד לו שאתה מסכים.‬
‫טוב.‬
‫שמור על עצמך, פרנק.‬
‫כן, ברור. גם אתה.‬
‫נומוקה.‬
‫הוא אומר שאתה נראה כמו בן דוד שלך, אוסמן.‬
‫אוסמן.‬
‫אי אפשר להכחיש שאתה בן למשפחת טראורה.‬
‫כשיש במשפחה ריקבון ופילוג,‬
‫כל החברה סובלת.‬
‫קדימה, נומוקה. קום.‬ ‫-אני בא.‬
‫באתי כבר פעמיים.‬
‫דמבה, לא התקלחתי. אני…‬
‫אני מזיע.‬
‫קח את זה. תחליף בגדים.‬
‫מה השעה?‬
‫ישנת מספיק.‬ ‫-אני עייף.‬
‫איפה הבאר?‬
‫שלושים דקות ברגל.‬
‫שלושים דקות?‬
‫שלושים דקות? יותר נכון שעה.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫אתה שואל יותר מדי שאלות.‬
‫הוא היה כל כך פרוע,‬ ‫שאימא שלך שלחה אותו לפה.‬
‫אתה לא בא?‬ ‫-לא, אשאיר את זה לכם.‬
‫זה עמוק, הא?‬
‫אוקיי.‬
‫תשחרר.‬
‫היי, אוסמן.‬ ‫-נומוקה.‬
‫שלום.‬
‫תרנגולות דוגרות על הביצים שלהן…‬
‫זה בית הספר של הכפר.‬
‫אימא שלכם מימנה את רובו עם התרומות שלה.‬
‫היא לא הספיקה לסיים.‬
‫שלום.‬
‫שלום, מר פודיה.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫אלה הילדים של גיסתי, חדיג'ה.‬
‫תנחומיי.‬
‫איך אתם מסתדרים בעונה הגשומה?‬
‫זה מורכב.‬
‫צריך לסיים את זה.‬
‫זו הרבה עבודה.‬
‫פודיה.‬ ‫-כן?‬
‫אתה חושב שתוכל למצוא חומרים ופועלים?‬
‫עם כסף, בטח.‬
‫אל תדאג לגבי כסף.‬ ‫-אוקיי.‬
‫חבר אותי להוטספוט שלך, דמבה.‬
‫עזוב את הטלפון.‬ ‫-באמת, אני ממש חייב.‬
‫הוא אומר שהוא לא צריך את הטלפון,‬ ‫אבל הוא רוצה אותו.‬
‫החיים שלכם יותר טובים משלנו.‬
‫הוא אומר שאתה עושה אידיאליזציה של אפריקה.‬
‫גם הקהילות שלנו כבר מזמן הפכו לצרכניות.‬
‫למה הוא אף פעם לא מדבר צרפתית?‬
‫אני מדבר צרפתית יותר טוב ממך.‬
‫היי, בואו.‬
‫שקים לשם.‬
‫כן, דודה.‬
‫דריס?‬ ‫-כן?‬
‫בוא נתקין את זה.‬
‫זהירות על האצבעות.‬ ‫-כן.‬
‫תודה. טוב. ככה.‬
‫זה בסדר?‬ ‫-מחזיק?‬
‫אוקיי.‬
‫קדימה, דמבה. כן.‬
‫כן!‬
‫טוב?‬ ‫-תודה רבה.‬
‫זמן להפסקה. נאכל?‬
‫אסיים ואצטרף אליכם.‬
‫שכחת את הקטע הזה.‬
‫המכנסיים הגדולים האלה שלך.‬
‫נראה טוב, נכון?‬
‫אני חוזר לצרפת.‬
‫אשאר עם הילד עוד כמה ימים.‬
‫אני צריך להיכנס לו לראש.‬
‫אתה מוכן?‬
‫אני מזהיר אותך, אי אפשר לסגת.‬
‫- משרד התרבות, בית העבדים -‬
‫שלום.‬
‫רשמית, 12 מיליון עבדים הוגלו ליבשת אמריקה.‬
‫וחלקם הוחזקו במקומות כאלה.‬
‫זה היה כמו חדר המתנה.‬
‫כמו כשמגיעים לבית חולים, ויש חדר המתנה.‬
‫ספינות משוטים קטנות‬ ‫לקחו אותם מפה לספינות הגדולות,‬
‫ואלה הפליגו ליבשת אמריקה.‬
‫מאחורי הדלת היה גשר.‬
‫קוראים לה "הדלת שאין ממנה חזרה"‬
‫כי מי שחצה אותה מעולם לא חזר.‬
‫- ביה"ס על שם חדיג'ה טראורה -‬
‫- ללמוד, להבין, ליזום ולשרת -‬
‫יודע מה אימא ביקשה ממני?‬
‫מה?‬
‫שאגיד לך להפסיק עם השטויות.‬
‫איזה שטויות?‬ ‫-השטויות שלך בשכונה.‬
‫עשית את אותו הדבר בגילי.‬
‫אמרתי לה שתגיד את זה.‬
‫רוצה לשמוע משהו?‬
‫כשמדובר באלימות,‬
‫אתה מחליט מתי להתחיל בה,‬
‫אבל אתה לא מחליט מתי היא תסתיים.‬
‫לפעמים אני מרגיש שנומוקה כועס עליי.‬
‫יכולתי לומר לשוטרים שהוא לא מעורב.‬
‫אבל לא אמרתי.‬
‫הוא היה עושה את זה שוב אם היה צריך.‬
‫מה תעשה כשתחזור?‬
‫מעולם לא סיפרתי לאף אחד,‬
‫אבל אני חושב שהיו לי התקפי חרדה.‬
‫כן?‬
‫הלכת לטיפול?‬
‫איפה?‬
‫אצל פסיכולוג.‬
‫אני? שאלך לפסיכולוג?‬ ‫ראית פעם גבר שחור אצל פסיכולוג?‬
‫אתה כזה קריקטורה של עצמך.‬
‫לפעמים זה עוזר לדבר.‬
‫כל הכבוד.‬
‫תן כיף.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מה הוא עושה?‬
‫נו. תפסיק.‬ ‫-אל תכריח אותי לרוץ.‬
‫אל תרביצו לי.‬ ‫-שתוק.‬
‫תקבלו את אתרי הבנייה שלכם.‬
‫בוא לפה! אמרתי בוא לפה!‬
‫אז אתה רוצה לשחק? בוא הנה!‬
‫רוץ, פורסט, רוץ!‬
‫עבדו!‬
‫עצור!‬
‫לא! דמבה, עצור.‬
‫תירגע. זה היה עבדל.‬
‫עבדל וסהלי. לא הייתי שם.‬
‫לא!‬
‫במה אתם גאים?‬
‫אתם גאים בזה?‬
‫אתם נלחמים על זה?‬
‫הבניינים האלה שגדלנו בהם.‬
‫בעוני. בלי מעליות. עם ג'וקים.‬
‫בשביל זה אתם מוכנים למות?‬
‫כל היום אתם אומרים,‬ ‫"אף אחד לא אוהב אותנו בארץ הזו".‬
‫"אף אחד לא מכבד אותנו."‬
‫"זין על המדינה. אין עבודה."‬
‫"זין על המשטרה."‬
‫אז? ברור שזין על המשטרה.‬
‫יש לך משהו לומר?‬
‫הפציעה שלך בעין,‬
‫זו אשמת המשטרה‬ ‫או בגלל הפשיטה המטומטמת שלכם?‬
‫איך אתם מצפים ממישהו לכבד אותנו?‬ ‫אנחנו אפילו לא מכבדים אחד את השני.‬
‫למה שמישהו יאהב אותנו?‬
‫אנחנו שונאים אחד את השני.‬
‫ואתם כל הזמן אומרים,‬ ‫"אני אוהב את אימא שלי".‬
‫"אהפוך אותה למיליונרית."‬
‫יודעים מה תשיגו לה?‬
‫האימהות שלכם פה. תשאלו אותן.‬
‫ארון.‬
‫בגלל הבעיות שלכם.‬
‫משחק בית. משחק חוץ.‬
‫זה כמו בליגת האלופות.‬
‫וכשמישהו נופל, המשחק נגמר בשבילו.‬
‫הם באים לפה לעצבן אותנו.‬ ‫-סתום ת'פה!‬
‫נומוקה, אניס. תלחצו ידיים.‬
‫תלחצו ידיים.‬
‫בבירור רואים את השוטר חוטף את הטלפון‬ ‫וזורק אותו על הרצפה.‬
‫מה שהוא לא ידע זה שעדה נוספת צילמה.‬
‫אני מניחה שהחלטת להגיש תלונה נגד השוטרים?‬
‫ניסיתי להגיש תלונה ביום שאחרי.‬ ‫הייתי צריכה להגיע לשתי תחנות משטרה.‬
‫זה נפוץ ששוטרים‬ ‫מסרבים לקבל תלונה במקרה כזה.‬
‫המשטרה נוטה להגן על השוטרים.‬
‫יש לך ראייה פשטנית מאוד של המשטרה.‬
‫אני לא קם בבוקר‬ ‫עם רצון להרביץ לשחורים וערבים.‬
‫למה הוא מדבר?‬
‫אולי זה נכון לגביך.‬
‫בתקופת המחאות של האפודים הצהובים,‬
‫ראינו שהאלימות שסופגות הקהילות בשכונות‬
‫יכולה להיות מופנית‬ ‫כלפי קהילות לבנות ועניות.‬
‫אנחנו לא מדברים פה‬ ‫על אפודים צהובים בהפגנה.‬
‫זו אם של עבריינית שהתנגדה למעצר של ביתה.‬
‫ביתה שנמצאת בכלא.‬
‫שוב, זו לא הסוגיה הנדונה.‬
‫אנחנו לא מדברים על המשפט של ביתה.‬
‫אנחנו מטילים ספק בשיטות שמפעילים שוטרים‬
‫שהיכו אישה,‬
‫אֵם,‬
‫ריססו אותה בגז מדמיע‬ ‫והותירו אותה שרועה על הרצפה, בכאבים.‬
‫הסוגיה היא האלימות הזו.‬
‫פגשתי אימהות בוכיות‬
‫שאיבדו את הילד שלהן.‬
‫אומר לך דבר אחד.‬
‫האימהות האלה לא חוששות‬ ‫מאלימות משטרתית, כביכול.‬
‫קל לגנות‬
‫אלימות משטרתית, לכאורה.‬
‫כשמדובר בגינוי האלימות‬ ‫שמפעילים העבריינים האלה‬
‫שהקורבנות שלהם הם בעיקר מהקהילות בשכונות,‬
‫אף אחד לא מדבר.‬
‫להתראות.‬
‫הוא יוצא.‬
‫יום טוב.‬ ‫-יום טוב.‬
‫הספר שלך עצבן אותי, המורה.‬
‫זה הכול?‬
‫הוא עובד קשה להפוך למישהו אחר,‬ ‫ובסוף נשאר לבד.‬
‫עם קצת כוח רצון ומאמץ,‬ ‫נוכל להפוך למי שנרצה.‬
‫לא תמיד, המורה.‬
‫בחיים יש דברים שהם לא בשליטתנו.‬
‫אבל אפשר לשלוט בדברים אחרים.‬
‫ואולי מה שהסופר אומר הוא‬
‫שלא האחרים הם אלה‬ ‫שעבורם אנחנו צריכים להתאמץ.‬
‫אפשר לקרוא?‬
‫לשוטרים יש מכסות.‬
‫הקצונה לוחצת עליהם.‬
‫וכמובן, מצופה מהם לעמוד ביעדים.‬
‫אז מה שאתה אומר זה‬
‫שהאלימות המשטרתית‬
‫נגד קבוצה מופלית באוכלוסיה‬
‫היא תוצר של מערכת מכסות‬
‫של משרד הפנים, ומשום כך, של המדינה.‬
‫השבת לשאלה שלנו.‬
‫לא רק שהמדינה‬ ‫לא עושה דבר למניעת אלימות משטרתית,‬
‫אלא היא בעצם מעודדת אותה.‬
‫טוב, האישה הזו בריאה.‬
‫היא בחיים.‬
‫זה לא כמו מקרה ג'ורג' פלויד בארה"ב.‬
‫ברור, היא לא סיימה כמו אמין בנטונסי,‬
‫שנורה בגבו.‬
‫או נחנקה, כמו אמדו קומה.‬
‫בצרפת, יש לנו מקרי ג'ורג' פלויד משלנו.‬ ‫זה לא חדש.‬
‫תמיד מדהימה אותי הדרך שבה אנשים מסוימים‬
‫כועסים לגבי אלימות משטרתית מעבר לים,‬
‫בזמן שהם עיוורים, חירשים ואילמים‬ ‫לגבי אותה אלימות בצרפת.‬
‫שנינו יודעים שאם שכנה‬ ‫לא הייתה מצלמת מה שקרה,‬
‫המילים של גברת פיטוסי‬ ‫לא היו עוזרות לה נגד השוטרים.‬
‫היו מציגים אותה בתור אם לא מתפקדת‬
‫שאפילו לא הצליחה‬ ‫לגדל את הבת שלה כראוי, נכון?‬
‫אבל בואו ננסה לראות את התמונה המלאה‬
‫ולא רק לדבר…‬
‫תאט. יבחינו בנו.‬
‫אני אומר שזה התפקיד של כולנו‬ ‫להפוך את העולם למקום טוב יותר.‬
‫ושלא צריך לזלזל בהשפעת הפעולות שלנו‬
‫על אחרים.‬
‫צא מהמכונית. צא.‬
‫חיוך, מילה טובה,‬
‫מעשה של נדיבות,‬ ‫יכולים לשנות למישהו את היום.‬
‫ויום יחיד יכול לשנות חיים שלמים.‬
‫לכן כולנו צריכים להתאמץ‬
‫ולהפסיק לחזור על טעויות.‬
‫אידריסה!‬
‫שיגעון הוא לחזור על אותה פעולה‬
‫ולצפות לתוצאות שונות.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬