Trekk unna. Trekk unna, takk.
-Hva heter datteren din? -Gabriella.
Situasjonen er noe ømtålig. Kan jeg snakke med henne?
La oss gjøre jobben vår.
Du forstår ikke.
Datteren min venter barn.
Det er ei jente.
Hun heter Chiara.
Hva var det du ville gjøre?
Hvorfor beholde barnet? Du vil gi det bort.
Det er ikke noe alternativ. Det er best for henne også.
-Jeg vil ha henne. Jeg er familien hennes. -Du vet ikke hva du vil.
BEDRAGERSK KJÆRLIGHET
SKIPSVERFT
Hallo?
Hallo, fru De Rosa? Jeg ringer fra verftet.
Katamaranen er nesten klar. Den er en perle.
Bra. Det er godt å høre.
Kom gjerne innom når du vil gjøre opp.
Etter de 300 000 euro gjenstår...
Hva mener du, 300 000 euro?
Det er feil. Depositumet var 450 000.
Nei, frue, det er ikke feil.
Hr. Marini overførte bare 300 000 til oss.
Greit, takk.
Hallo?
Hei, Elia.
Hvor er du?
På båten. Jeg trengte frisk luft.
-På verftet? -Ja, men jeg kan komme tilbake.
Det trengs ikke.
Noe har dukket opp.
Jeg møter deg på tinghuset.
Sykehuset på Ibiza bekrefter at Francesco Rossetti døde ved et uhell.
Resten er konfidensielt.
Hvorfor ga du opp? Du burde ha insistert.
Hør her.
Vi har gransket det vi kan.
Vi vet alt om denne Francesco.
Vi vet at han var wrestlingfan og elsket meksikansk mat. Alt.
Kanskje det ikke er noe å finne.
Kanskje han døde i en ulykke.
Gjør jobben din i stedet for å snakke tull.
Da vi først møttes,
sa du at Elia ikke er et godt menneske.
For å være ærlig ble jeg litt paff.
Det er mye du ikke vet.
Hva om jeg starter?
Jeg vet om Ibiza, og jeg vet om uværet.
Jeg vet om gjelden han ikke betalte.
Og partneren som rømte.
Partneren som rømte?
Sa han det? Og du trodde ham?
Jeg trodde på mange ting.
Nå er jeg her fordi jeg vil ha sannheten.
Uansett hvor ille den er.
Da han sa at han ville starte en chartertjeneste,
selv om det var regntid, ble jeg ikke overrasket.
Det var typisk ham.
Å tro at han også kunne kontrollere været.
Han krevde mye penger fra meg og mannen min.
Han tok opp lån fra upålitelige personer.
Så Elia er altså partneren som rømte?
Nettopp.
Han overlot Francesco i lånehaienes klør.
Ja.
Men på Ibiza etterlot han mer enn bare en forretningspartner.
Det var en jente også.
Hun tok kontakt nylig og ba om hjelp til å finne ham.
Elia kunne jo ikke visst at hun var gravid.
Heter denne jenta Marina Serra?
Kan jeg be om en siste tjeneste?
Vet du hvor Marina Serra er?
FRANCESCO ROSSETTI FUNNET
Det er henne.
Så de kjente hverandre.
Hvorfor tenkte jeg ikke på dette før? For noen jævla svin!
Hvem?
Se her. Jeg vet hvor det er tatt.
Et hotell ikke langt unna.
Denne jenta er nøkkelen til alt.
Med henne beviser vi at Elia er en svindler.
Hvor skal du? Høringen er om mindre enn en time.
-Hallo. -Hallo.
Jeg ser etter Marina Serra. Jeg vet at hun bor her.
-Hva er romnummeret hennes? -Hvem er du?
-En venn. -Jeg kan ikke slippe deg opp.
Jeg må snakke med henne. Kan du ringe henne?
Nei.
Jeg er advokat. La meg gå, ellers får du trøbbel.
Hun er ikke her.
Hun har gått ut med en venn.
Faen ta.
Hvordan fant du meg?
Du er ikke den eneste som kan finne folk.
Du vet alt, eller?
Ja.
Men jeg vet ikke om det er sant.
Hva vil du at den skal være?
At du ikke ventet Elias barn.
At han ikke hadde stjålet pengene mine.
At jeg ikke var en 60 år gammel kvinne som ble svindlet.
Men det er det du er.
En gammel dame som falt for en mye yngre fyr.
Og som ble utnyttet.
En del av deg visste at det var sånn, eller?
Ikke snakk som om du kjenner meg.
Jeg har kjent Elia mye lenger enn du har.
Han fikk deg til å føle deg elsket?
Som om du var det viktigste?
Han er god i den rollen. Veldig overbevisende.
Det er bare et forretningsforhold.
Du gir ham drømmelivet, han får deg til å føle deg elsket.
Men senere?
Hva gjør du når du ikke lenger kan skjule rynkene dine?
Tror du han vil pleie deg?
Faen ta deg.
Barnet vi venter,
binder oss sammen for evig.
Det vet du, for du er mor selv.
Hva skal knytte ham til deg?
Kjærlighet?
Hvor lenge kan du betale så han blir?
Hold opp!
Hva med deg?
Hva er planen?
Utpresse ham? True ham?
Du får ham ikke til å bli hvis han ikke vil.
Selv ikke et barn.
Han vil hate deg for evig.
Og han vil aldri bli din.
Fokuser, nå.
-Hei, pappa. -Hei.
Ro ned.
Ja da.
-Hei. -Hei.
-Mamma? -Hun er ikke her ennå.
Hvorfor? Skulle dere ikke komme sammen?
Hun sa noe hadde dukket opp.
-Der. -Jeg vet ikke.
Jeg har ringt i en time.
Hei. Moren din er ikke kommet.
Men alle andre er her.
Typisk…
Vi kan ikke vente lenger. Vi må dra.
Jeg drar ikke uten Gabriella.
-Det er sent. -Du er tiltalt her.
Du risikerer seks år i fengsel.
Gabriella kommer helt sikkert, men nå må vi gå inn.
I denne familien går det ikke én dag uten drama.
PAPPA
Sikker på at du ikke drar?
Ville du ikke hevne deg på Elia?
Jeg gir blaffen i Elia.
Vi er her fordi min 60 år gamle mor har en kjæreste.
Forstår dere dette?
Men du fulgte etter Elia, du og brødrene dine.
Det betyr at du var mistenksom.
Greit. Kanskje jeg var i tvil.
Hva så?
Selv om jeg ikke tåler min svigerinne, straffer jeg ikke broren min.
Jeg synes synd på ham.
Forstår du at ved å gifte seg med din mor,
blir Elia også hennes arving?
Om så mamma vil gi alt til Elia, hva så?
Det er hennes penger.
Selv om hun treffer en vi ikke liker, kan hun ikke umyndiggjøres.
Medisinske rapporter bekrefter faktisk
at fru De Rosa tidligere har lidd av depresjon.
Med psykotiske trekk og selvmordstanker.
Det er tale om en rapport fra et akuttmottak fra 1981.
Gabriella De Rosa var 17 år gammel.
Men for bare noen måneder siden
fant eksmannen, herr Vasari henne
i en sinnstilstand som kan defineres som endret.
Kan du bekrefte det?
Ja.
Jeg stakk innom hotellet
like etter at min ekskone hadde kranglet med sin…
…guttevenn? Kan vi kalle ham det?
Gabriella hadde tatt for mange sovepiller.
Sier du at hun prøvde å ta sitt eget liv?
Det var det jeg fryktet, ja.
Moren min eier hotellet. Alle vet det.
Elia dukket opp på rett sted til rett tid, med ødelagt bil.
-En klassiker. -Ikke kommenter, takk.
Jeg kan iallfall si at siden hr. Marini traff min mor,
har han stadig bedt om penger.
Båtreparasjoner, en Patek Philippe-klokke,
middager på dyre restauranter…
Mamma.
-Mamma, er alt bra? -Ja.
Jeg var bekymret. Hvor var du?
Hos Marina.
Marini har dessuten fått stadig større makt
over min mors valg for hotellet.
Til sist vil jeg nevne
at Marini ble gitt 450 000 euro
som depositum for å kjøpe en katamaran.
150 000 av dette forsvant i løse lufta.
Hva mener? Forsvunnet?
Vi sjekket med verftet.
De mottok en nedbetaling på 300 000.
Resten endte åpenbart i lommene til Marini.
Jeg beklager. Jeg kan forklare alt.
Når hadde du tenkt å si det?
Hva gjorde du med pengene?
Herr dommer, jeg ber om en pause for å konferere med min klient.
For å finne på enda en løgn?
Vær så snill.
Det avvises.
Hvor er pengene, hr. Marini?
-Vel... -Det kan jeg svare på.
Vær så god.
De ble gitt til Marina Serra.
Serra er jenta Elia ønsket at skulle bo på hotellet.
Hans forhold til henne var av uavklart natur.
Og han lot som om han ikke kjente henne.
Det var jeg som inviterte Marina til å bo på hotellet.
Hun er veldig ung. Hun venter barn.
Jeg ga henne pengene for å hjelpe.
Ga du henne alle de pengene? En jente du knapt kjenner?
Jeg tror ikke fru De Rosa trenger barnas godkjennelse
for å gi en gave til en venn.
Jeg vil gjerne høre fra hr. Marini.
Det er sant.
Jeg liker livet Gabriella lar meg leve.
Jeg liker å spise på restauranter og å være på båt.
Jeg liker å bo på et flott hotell.
Dere tror det handler om penger. Dere tar feil.
Jeg liker alt dette fordi jeg gjør det med henne.
Jeg syns faktisk dette er støtende.
Dette virker ikke å handle om meg.
Dere gjør dette bare for å såre henne.
For å vise at hun er svak.
At hun sågar trenger hjelp.
Derfor vil jeg snakke om henne.
Ikke om meg.
Men kvinnen jeg kjenner.
Gabriella driver et vellykket hotell helt alene.
Og hun tar seg av familien sin.
Hun er sjef for kokker, servitører, en hel stab.
Det påstås at Gabriella er mentalt ustabil.
At hun ikke kan styre seg selv.
Sannheten er at Gabriella er sterk.
Hun er mer levende enn meg.
Mer enn dere alle.
Derfor vil jeg gifte meg med henne.
Ikke for pengene.
Jeg vet jeg har skapt vansker.
Jeg fortalte henne ikke alt.
Men det var fordi jeg var redd for å miste henne.
-Greit. Takk. -Takk.
Vær så god.
Ja.
Dommer, herr Vasari ønsker å legge til noe.
Vær så god.
Herr dommer.
Det låt veldig fint.
Men det er mer ved min mor.
Det er en side av henne få kjenner til.
Etter at min søster Giulia ble født,
ble moren min syk.
Jeg var ung og forsto ikke.
Men jeg visste at før eller senere ville noe grusomt skje.
Mamma?
Mamma.
Hun hadde blitt en annen person.
Hun tilbrakte dagene i senga.
Hun ignorerte Giulia og meg.
Selv om jeg gjorde alt for å hjelpe henne.
Mamma.
Mamma!
Mamma.
Mamma, jeg er her nå.
Jeg er glad i deg, mamma.
Fortell om brannen.
Vi visste at de ville bruke det. Slapp av, de har ingen bevis.
En morgen varmet mor melk til Giulia,
og lot den stå på komfyren.
Far var ikke hjemme.
Hushjelpene hadde gått ut.
Da jeg merket røyken prøvde jeg å vekke henne.
Det er røyk! Våkne!
Hun var helt fjern.
Mamma!
Som om hun ikke var der.
Mamma, du må våkne.
Et tomt skall. Hun hadde vært sånn i dagevis.
Våkne.
Mamma! Våkne, mamma!
Giulia…
Giulia gråt.
Hun gråt hele tiden.
Mamma sa at hun var trøtt.
At hun trengte å sove.
Røyken fylte rommet,
og hun satt der hjelpeløs og så på meg.
Tror du moren din lot komfyren stå på med vilje?
Jeg spurte aldri.
Jeg kan ikke si at tanken ikke slo meg.
Det jeg prøver å si,
er at jeg ikke frykter at pengene skal gå tapt.
Jeg frykter, når denne mannen er ferdig med å lure henne…
At moren min blir knust.
At hun blir det tomme skallet igjen.
Unnskyld.
Takk. Du kan sette deg.
Hei.
Du ville aldri skadet barna dine.
Dommeren og Stefano vet det.
Jeg vil vitne.
Er du sikker? Vi er ikke forberedt.
Du trenger ikke å forberede deg. Jeg vil fortelle sannheten.
Herr dommer, fru De Rosa ønsker å vitne.
Fru De Rosa.
Vær så god.
Det har blitt sagt mye om meg i dag.
En del var vanskelig å høre.
Særlig fordi det ble sagt av de jeg elsker mest.
Nå vil jeg også si noe om meg selv.
Noe jeg aldri har delt med noen,
men det kan være nyttig slik at dere kan forstå.
Jeg var 17 år
da jeg ble gravid med min første datter.
En søster.
Som dere aldri har møtt.
De tok meg til Salerno, der jeg fødte Chiara.
Det er navnet jeg ga henne før de tok henne.
Dette var 19. oktober 1981.
Det var den siste dagen jeg så henne.
Først tenkte jeg på henne hver dag.
Jeg lurte på om hun spiste og om hun sov.
Jeg prøvde å finne ut hvor de tok henne.
Til slutt ble minnene…
De bleknet.
Men da du ble født, Giulia…
Da kom minnene om det de gjorde mot meg tilbake, alt sammen.
Frykten for at det kunne skje igjen,
og at de kom til å ta deg.
Fordi jeg var uskikket til å være mor.
Jeg kunne ikke elske deg.
Derfor distanserte jeg meg,
og jeg følte meg mer og mer sliten og tom.
Du husker det, ikke sant, Stefano?
Du var liten og modig, og jeg støttet meg på deg.
Jeg la en stor byrde på deg.
Jeg beklager at jeg har lurt dere i alle år.
Jeg vet jeg gjorde mange feil med dere.
Men nå er det på tide å leve livet mitt.
Elia Marini er mannen jeg har valgt.
Og denne gangen lar jeg ingen…
Ikke engang dere, mine egne barn,
ei heller denne retten,
si til meg at jeg ikke kan elske ham.
Takk, fru De Rosa.
Jeg trekker meg tilbake for å vurdere.
Du var veldig modig.
-Det var tøft. -Helt sikkert.
Hvorfor sa du det aldri til oss?
De kommer tilbake. Gabriella, la oss sette oss.
Bli stående.
I det italienske folks navn
og med henvisning til straffelovens artikkel 425,
erklærer jeg at det ikke er noen sak å besvare for tiltalte Marini Elia…
Forbrytelsen han er siktet for, har ikke funnet sted.
-Hva sa jeg? -Takk, Delia.
Takk skal du ha.
Ikke vær redd. Vi kan anke.
Nei, det er nok nå.
Giulia.
Jeg er lei for det.
Jeg må være alene, mamma.
Unnskyld.
Mamma.
Stefano.
Jeg gjorde det for deg, mamma.
Jeg bryr meg ikke om pengene eller hotellet. Jeg…
Jeg er bekymret for at Elia...
Du har bekymret deg for meg hele livet, Stefano.
Vet du at Elia utpresset meg for å stoppe rettssaken?
Og jenta du ga pengene til, kjente han fra Spania.
Jeg vet alt.
Alt sammen.
Slutt å bekymre deg om meg.
Lev livet ditt.
Frigjør deg selv.
Gabriella, vent.
Hva er det?
Hva mener du?
Etter alt dette,
vil du ikke si noe? Drar du bare?
Vi har snakket for mye.
Vi trenger stillhet nå.
Jeg tar kontakt.
POLITIHUS SAN VINCENZO
-Ha det. Sees i morgen. -Ha det. Vi ses.
Jeg så deg på stasjonen.
Følger du etter meg?
Hva vil du?
Jeg vil bare snakke.
Hva mer er det å si?
Jeg gjorde en feil.
Jeg er en dust.
Jeg ødela alt.
Ikke noe nytt der.
Jeg fikk et sammenbrudd, Mattia.
Det har aldri skjedd før. Jeg rotet det til.
Jeg ber deg tilgi meg.
For alt.
Stefano, jeg tilgir deg.
-Men det er ikke poenget. -Si hva jeg skal gjøre.
Jeg gjør alt.
Jeg sverger.
Det er godt jeg så bryte sammen.
Ellers ville jeg aldri ha forstått.
Som at du aldri vil forlate kona.
Men vi var lykkelige.
Vi hadde funnet en balanse.
Sant nok.
Men det ville ikke holdt.
Ikke kontakt meg igjen.
Mattia.
Hvor skal du?
Jeg vet faktisk ikke.
Kan vi prate?
Hva er vitsen? Jeg så blikket ditt i går.
Det vil jeg aldri se igjen.
Adjø, Gabriella.
Jeg lover deg at du får tilbake alle pengene.
Hvert eneste øre.
Hør, Elia.
Da jeg pratet med Marina…
Hun fortalte meg noen ting.
Jeg gjorde alt for å få ham tilbake.
Men det gikk ikke.
Han kunne rømt tusen ganger.
Men alt han vil er å være med deg.
Hvordan kan jeg tro det?
Han elsker deg!
Selv om du er dobbelt så gammel.
Selv om jeg bærer barnet hans.
Jeg vil ikke ha dette barnet.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal oppdra det. Jeg kan ikke.
Jeg er alene, jeg har ingen.
Jeg tenkte mye på oss. På meg. På henne også.
Jeg kommer til å gi Marina et tilbud.
Barnet skal få alt det trenger.
Jeg skal gi full støtte.
Men de må forsvinne fra livet mitt.
Du gjør som du vil.
Jeg visste ikke at hun var gravid da jeg dro.
Du løy iallfall ikke om det. Jeg vet det.
Jeg køddet det til. Veldig.
Hvis du kan tilgi meg, vil jeg bare være med deg.
Hør her. Jeg vil ikke gifte meg med deg.
Jeg var gift en gang, og det var kjedelig.
Jeg vil være fri, og jeg vil at du også skal være fri.
Ingenting binder oss.
Bare at vi vil være sammen.
Du og jeg.
Hvis det er det som gjør deg lykkelig, blir jeg også glad.
Ja.
Vi kan være lykkelige.
Fra nå av.
NOEN MÅNEDER SENERE
God morgen.
-Hei. -Gratulerer med dagen.
Hei, kjære deg.
Takk.
-Elia. -Hei.
Sett dem i en vase.
-Gratulerer. -Takk, Ester.
-Hei. -Hei, lille venn!
-Hei, kjære. -Hei, Sofia.
-Hei. -Går det bra?
-Hallo, alle sammen. -Se hvem som er her.
-Gratulerer med dagen! -Nei!
Ingen gaver, sa jeg jo.
Det blåste vi i.
-Du er nydelig. -Takk.
Jeg skal vaske hendene.
I fjor ga dere meg en liten hund. Husker du?
Hva får jeg i år? To katter?
-Kanskje. -Nei! Nei!
For Gabriella.
For Gabriella!
-Takk. -Okay.
Takk.
-For Gabriella! -Gratulerer med dagen!
Gratulerer.
-Er alle her? -Ja.
Vi kan spise lunsj.
Ja. Takk.
Jeg husker ikke hvor jeg leste det,
men det er en setning jeg har alltid båret i hjertet.
"En løgn som gir liv er bedre enn å dø av skuffelse."
BEDRAGERSK KJÆRLIGHET
BASERT PÅ SERIEN GOLD DIGGER
Tekst: Trygve Lie