-Hej. -Hej.
-Vad fin du är. -Tack. Det är du med.
-Jag orkar inte med den här spänningen. -Det är hemskt.
-Varför sa du inget, då? -Du sa inget.
Jo, nu.
-Ska jag gå? -Va? Vad taskig du är.
Vill du prata om det, då?
Morgan dödar mig om festen inte bara handlar om henne.
Vi glömmer det nu. Vi kan bordlä…
-Säg inte "bordlägga". -Det tänkte jag inte. Jo, det tänkte jag.
Vad ska vi göra?
Fejka.
Stort leende.
Tjena!
-Hej! -Hej. Du har vitt på dig.
Jag köpte den när vi bråkade och hade inget annat.
-Kul. -Morgan. Grattis! Vad vacker du är!
-Vi är så glada att vara här. -Vilken förlovningsfest!
Lugna ner er. Ta kort på mig.
-Ja! -Liggande eller stående? Eller vänta.
Nej, vänta.
Tar ni kort? Vi vill vara med.
-Okej, alla är med. -Det tror jag inte.
-Hej. -Vilken grym fest.
Jag gillar verkligen din klänning.
Ja, din olämpligt vita klänning är jättesnygg.
Tack.
-Jag hämtar nåt att dricka. -Okej.
Varför ler du så konstigt? Ditt ansikte ser jättekonstigt ut.
Jag ler inte konstigt.
-Jag vet inte. -Mår du bra?
Du…
Han rynkade på näsan. Jättekonstigt. Som ett barn.
-Är det bara jag, eller har vi lite kul? -Jag fejkade. Inget har ändrats.
Du gör det väldigt bra.
Jag vill inte bråka med dig.
Jag hatar när folk säger det. Vi behöver inte bråka.
-Det är bara att säga det som måste sägas. -Hej.
Hej!
Jag såg er allt stå och viska små, ljuva ord.
Gjorde ni det i badrummet?
Hej. Det här stället är fantastiskt. Och han är terapeut?
Ja. Jag tror att han överdebiterar sina kändisklienter.
Har du kul?
Mm-hmm. Jag kom precis, men ja.
-Du, då? Är du förväntansfull? -Ja, jätte.
-Jag fattar inte att det här är mitt liv! -Jag är så glad för din skull.
Bra. Jag är bara…
…så himla lycklig. Det är väl så här eufori känns.
-Gråter du? -Ja. Kanske lite. Jag vet inte.
Jag är väldigt rörd och kanske lite hungrig.
-Jag är bara så lycklig! -Okej. Ta ett djupt andetag.
Vad är det? Säkert att det är tårar av lycka?
Jag vet inte. Jag känner mig så konstig. Det känns som om…
-Jag kanske inte gillar honom längre. -Tack och lov!
Men jag är inte säker! Jag vet inte.
Okej.
Vilket håll vill du bli knuffad åt? Jag gör som du vill.
Jag vill nog att du pushar mig att göra slut.
Du ska nog säga allt du hållit inne med.
Jag är rätt säker på att jag vill göra slut, men jag vill inte ångra mig.
Är du säker? Jag måste veta att det här inte är en fälla.
Ja. Säg det, bara.
På purim, när en servitör trampade honom på foten sa han: "Det här är nya loafers."
-Det är inte bra. -En gång messade han mamma kl. 23 och sa:
-"Jag hade en konstig dröm om dig." -Pappa med!
-Jag har 50 till. -Vet du vad som verkligen stör mig?
Han använder saker jag sa i terapin, där jag trodde att jag var trygg, mot mig.
-Väldigt inkräktande. -Gör det nu, medan det är färskt.
-Nej! -Du måste.
-Här? Det är ju galet. -Tyvärr, du måste. Gör det nu.
Du är galen!
-Du… -Ja?
Det kommer att ordna sig.
Mår du bra?
Ja! Det är bra. Allt är bra. Gå och förstör Andys liv.
Okej. Jag går. Jag fixar det.
Morgan ska göra slut med Andy.
-Va? -Ja. Nu.
-Under deras förlovningsfest? -Hon kände det väldigt starkt.
Oj!
Det måste vara svårt för dig att förstå, att agera på en stark känsla.
Åh fan! Det här är min låt!
-Spela in mig! -När du gör vadå?
Kom igen, vår situation är annorlunda. Jag älskar dig.
Du kanske inte minns det, men du älskar mig med. Medge det.
Det är klart! Det är det som är problemet.
Är du rädd för vad folk ska säga? Handlar det om att göra folk till lags?
Fan, jag sabbade det.
Börja om.
Jag vill bara skydda oss på lång sikt.
Det är speciellt att vara gift med en rabbin. Tänk om du ångrar dig?
Rebecca sa nåt i den stilen på Miriams bat mitzva.
Gift dig med Rebecca. Hon är säkert fortfarande ledig.
Jag tänker ta en promenad.
Nej, förresten. Du kan ta en promenad.
Lugna ner dig. Kom tillbaka när du kan prata.
-Fick du det? -Ja.
Snyggt! Den går ut på Insta.
-Snyggt. -Jag kanske betalar för att boosta den.
-Det funkade inte. Vi är fortfarande ihop. -Hur övertalade han dig?
Han känner mig. Han sa att mitt inre barn är rädd för att vara kär.
Och då undrar jag om det är så. Jag vet inte. Jag är inget proffs.
-Gift dig med honom. -Du hatar honom ju.
Då trodde jag på kärleken och att man kan bli lycklig.
Det var 20 sekunder sen. Vad är det med dig? Var är Noah?
Han vill i alla fall gifta sig med dig.
Var tacksam. En fågel i handen, man vet vad man får och allt det där.
-Måste du tala i gåtor? -Han vet att han vill vara med dig.
Gift dig med honom. Du kan alltid skilja dig. Det kan bli din grej.
Ja.
-Du kanske har rätt. -Ja.
-Jag vill inte hänga på appar längre. -Det vill ingen.
Okej då. Jag ringer bröllopsplaneraren och bokar Santa Barbara.
Det blir underbart.
-Jag vet vad vi behöver. -Jag lyssnar.
Vi ger oss ett halvår.
Ett halvår då vi bara har kul ihop, utan press.
-Är det… -Kort?
Stort leende. Lite närmare varandra.
Är det din idé? Ge mig ett halvår att tänka på saken?
-Knappast. Nej tack. -Tack.
Jag är trött på att vänta. Hur gammal tror du att jag är?
Svara inte på det.
Det är jättetrevligt. - Joanne! Hej, gumman.
Det här är helt underbart gott. Det är som en nudeltårta.
Det är kugel. Inte lika god som min.
-Varför serverar Morgan kugel? -Vad fan är kugel?
En judisk rätt som Morgan också älskar nu, för hon härmar allt jag gör.
-Okej, tjurfia, vad är det? -Inget.
Eller, jag är…
Jag är irriterad på Morgan.
Hon vill inte vara ihop med dr Andy mer,
men kan inte slita sig loss. Hon gillar honom inte längre.
-Så hemskt! -Hon ser glad ut.
Det är hon inte. Och jag fick blackout och sa åt henne att gifta sig ändå.
Uselt råd, men jag var så irriterad.
-Det är ett uselt råd. -Jag sa ju det.
-Andy har en konstig viljestyrka. -Han skulle bli en bra sektledare.
Okej. Spänn fast säkerhetsbältena. Jag går in.
Jag skulle bli en bra sektledare.
Jag är snygg nog.
Kan jag få den där? Tack.
Här, drick. Jag hoppas att det är starkt. Drick. Du måste vakna.
Okej, jag dricker.
Jag lämnade inte din pappa,
trots att jag visste att jag borde ha gjort det, långt innan han lämnade mig.
Vet du varför jag inte kunde? För att jag…
Vi har alla röster inom oss som säger
att vi aldrig hittar nån annan, att vi inte förtjänar lyckan
eller att det är vårt eget fel att vi inte är lyckliga.
Jag tror bara…
Jag kanske är omöjlig att behaga.
Dr Andy sätter mig på en så hög piedestal.
Men det är inte vad du vill. Du vill ha en jämlik partner.
Nån som håller dig ansvarig, men också ser det bästa i dig.
Gör inte samma misstag som jag.
Förstår du? Lita på din magkänsla.
Kräv det som är bäst för dig.
Jag gör det, jag gör det, jag gör det.
Det är över. Det är över, Andy. Det är slut.
-Hej. -Hej!
Nej.
Vad är det?
Okej.
Andy, jag gör slut med dig, en gång för alla.
-Morgan! Jag vet att du är rädd, men… -Gör inte så! Jag är inte rädd.
Inte på det sätt du menar. Jag är rädd att jag inte ska kunna göra slut
och att vi bara gifter oss, och det vill jag inte.
Andy…
-Jag vill att du repeterar det jag säger. -Okej.
Den här relationen är över.
-Du fick mig att känna… -Du fick mig att känna…
Nej, inte det.
-Förlåt, skulle jag inte upprepa det? -Inte det här. Lyssna bara.
Du fick mig att känna mig speciell.
Som om du såg allt mörker inom mig och tyckte att det var förtjusande.
Det fick mig att ignorera saker jag borde ha uppmärksammat.
Och om jag är helt uppriktig
så fick Joannes relation mig att rusa in i det här. Jag ville komma ikapp henne.
Men det är inte så jag vill leva.
Jag förstår.
Som din fästman är jag fullständigt förkrossad.
Men som din terapeut är jag jättestolt över dig.
Tack.
-Så hon…vill verkligen flytta in? -Inte bara flytta in, hon vill gå vidare.
Det vill jag med…
Jag behöver mer tid.
Hur är det med dig och Esther?
Jag vill inte strö salt i såren, men vi har det väldigt bra just nu.
Bra! Vad glad jag blir.
Jag var rädd att vi skulle bli ett sånt där par
där den ena vaknar efter 20 år och inser att den hatar den andra.
Så jag slutade noja.
Ska det verkligen vara så här svårt?
Förlåt att jag stör. Får jag prata med dig?
-Hej. -Hej.
-Vi har så mycket på pluskontot. -Jag tänkte just samma sak.
Mamma sa nåt om att se det bästa i sin partner.
Ayin tovah.
Se på sin partner med ett gott öga.
Det gör jag med dig.
Och jag gör det med dig.
Jag kan ge dig hundra olika skäl till att vara med mig.
Men det tänker jag inte göra.
Det är aldrig bra att tvinga fram nåt. Jag vill inte be dig vara nån du inte är.
Vi kan inte starta vårt liv så. Du skulle hata mig om 20 år.
Okej.
Så vad är det du säger?
Jag har inga fler idéer.
De är slut.
-Så du ger upp? -Det är inte att ge upp.
Det är det inte. Jag accepterar vår situation för vad den är.
Händer det här verkligen? Gör vi slut nu?
Jag vet inte om vi har nåt annat val.
Jag älskar dig.
Men vi kan inte fortsätta så här.
Be Morgan om ursäkt för att jag gick.
Hur mår du?
-Bra. -Bra.
-Jag har märkt att du inte är dig själv. -Bra början.
Så…
…jag tänker hålla mig undan.
Jag har försökt hitta en lösning för oss.
-Eller för dig. -Ja…
-Hitta gnistan igen. -Jösses.
Du är världens bästa kille. Och världens bästa pappa.
En fantastisk, älskvärd knasboll.
Du har gjort allt för mig.
Och jag vet hur mycket du har försökt.
Jag vet.
Men det funkar inte.
Det funkar inte och jag…
Jag vet inte varför.
Men jag vet att det handlar om mig och jag kan inte fixa det när vi är tillsammans.
Jag fattar inte att jag sa det.
Inte jag heller.
Ska vi dansa?
-Vilken jävla kväll. -Den är för jävlig.
Vill du att jag spöar nån åt dig? Mår du bra?
Nej, jag är nöjd med mitt beslut.
Folk lär säkert kalla mig bruden som sticker, men…
Det är första gången. Och det här var inte bröllopet.
-Försöker du ge dig själv ett smeknamn? -Nej, men folk lär säga det.
Jag kan kalla dig det om du vill.
Du.
-Jag är verkligen ledsen för Esther. -Ja…
Om hon tror att hon kan gå ut och se hur livet utan mig är
och att jag bara väntar på henne…
…så har hon helt rätt.
Ja.
Om det är vi för livet är det bara att hänga med.
Du är en bra kille.
Nästan för bra för att vara sann, fast jag är på riktigt.
Jag sitter här. Jag är på riktigt.
-Hej. -Hej.
Mår du bra?
Nej.
-Vill du prata om det? -Nej.
Du ser hemsk ut. Vi tar dig istället.
Jag tror att det är slut mellan Noah och mig.
Jag kan inte prata om det, för då börjar jag gråta.
Jag fattar inte.
Du vet, när nåt stort händer och man börjar tänka på små…
…liksom detaljer?
Jag kommer att sakna shabbat.
Det är rubbat. Sakna att nån säger åt mig att lägga undan mobilen på fredagar.
Och jag älskar att vara vidskeplig.
Jag säger jämt "pooh, pooh, pooh" till saker för det känns bra.
Det är klart. "Pooh, pooh, pooh" är så bra.
Fortsätt med shabbat.
Du är i princip judisk.
-Om det vore så väl… -Nej, jag menar allvar.
Jag tror att din idé om att vara judisk är mer komplicerad än vad det är.
Jag tycker att du känns judisk.
Du är varm och mysig.
Du vill alltid prata om allt.
Du vore ett kap för oss.
Du är inte varm och mysig.
"Du är inte…" Rolig. Du är rolig. Det är judiskt.
Du är ofiltrerad.
Hur mycket jag än spjärnade emot tvingade du mig att bli kompis med dig.
Tvingade. Du är en riktig kibitzer.
Du lägger dig jämt i. Har du hört talas om en yenta? Det är du.
-Du är en yenta. -Är jag en yenta?
Ja, självklart!
Du är besatt av din familj, trots att de är helgalna. Judiskt.
Du äter alltid challah innan man ska. Det gör vi alla. Judiskt.
Jag fattar inte vad du väntar på.
Ett tecken, att havet ska dela sig eller vad.
Det är bara en känsla,
och att njuta av alla de där små sakerna…
…är känslan.
Du är judisk, med eller utan Noah.
Jag måste gå. Jag…
Du!
-Var är Joanne? -Jag tror att hon har gått.
-Gått? -Jag tror det.
Det spelar ingen roll. Du är min själsfrände. Så är det bara.
Jag struntar i om du är judisk eller inte.
Jag väljer dig.
Varje gång.
Du har tur.
Undertexter: Rosanna Lithgow