Bună!
Arăți bine.
Mersi. Și tu.
NIMENI NU VREA ASTA
Nu suport tensiunea dintre noi.
Da, e groaznic.
- De ce n-ai spus nimic? - Dar tu?
Tocmai am spus.
- Vrei să plec? - Ce? Nu, asta e meschin.
Vrei să vorbim despre asta?
Morgan m-ar ucide dacă petrecerea n-ar fi doar despre ea.
S-o lăsăm deocamdată. Putem s-o…
- N-o spune. - Nici nu voiam.
Voiam să spun s-o amânăm.
Ce să facem?
Să ne prefacem.
Zâmbiți larg?
Mulțumesc.
Salutare!
- Bună! Mulțumesc că ați venit. - Andy.
- O să… - Bună!
- Te-ai îmbrăcat în alb.
Am luat-o intenționat când ne certam. N-am avut de ales.
- Frumos. - Morgan!
Felicitări, arăți superb. Suntem încântați să fim aici.
Grozavă petrecere de logodnă.
Calmează-te. Fă-mi o poză. Da.
- Da! - Orizontal sau vertical?
- De fapt, stai. - Da.
- Bine. - Nu, de fapt…
Vă faceți poze. Hai să intrăm și noi. Da.
- Bun, ne-a reușit. - Așa cred.
Eu nu cred.
- Bună, amice! - Petrecerea asta e marfă.
Rochia asta mă pune pe jar.
Da, rochia asta nepotrivit de albă arată super.
- Mulțumesc. - Da.
- Vreau de băut. - Da.
Bine.
De ce zâmbești așa ciudat?
E clar că faci ceva ciudat cu fața.
Nu cred că zâmbesc ciudat.
- Nu știu. - Ești bine?
Tu…
Chestia cu nasul a fost deranjantă.
- Ce naiba era cu aia? - Ca un copil mic.
Mi se pare sau ne distrăm puțin?
Mă prefăceam. Nu s-a schimbat nimic.
Chiar te pricepi la asta.
Haide! Nu vreau să ne certăm.
Nu-mi place să aud asta. Nu trebuie să ne certăm.
Răspunsul e în fața noastră. Zi ce e de spus.
- Bună! - Bună!
Bună!
V-am văzut, porumbei, cum vă șopteați dulcegării.
Ați făcut-o în baie adineauri?
Locul ăsta e incredibil!
- Da. - Andy e terapeut?
Da. Cred că-și suprataxează clienții celebri sau ceva?
Nu știu.
Te distrezi?
- Bun. - Abia am ajuns, dar da.
- Tu ești entuziasmată? - Da, foarte entuziasmată.
Nu-mi vine să cred că asta e viața mea. E uimitor.
Da, este. Mă bucur pentru tine, Morgan.
Bun. Doamne, sunt chiar…
foarte fericită, știi?
Așa se simte fericirea, cred.
Plângi?
Da, poate puțin. Nu știu.
Sunt copleșită și poate mi-e puțin foame.
Pur și simplu…
Sunt atât de fericită!
Bine, inspiră adânc. Da?
Ce se întâmplă? Sigur plângi de fericire?
Nu știu.
Mă simt ciudat. Simt că…
poate că nu-mi mai place de el.
- Slavă Domnului! - Sunt în dilemă. Nu sunt sigură, nu știu.
- Bine, da. - Da.
În ce direcție vrei să înclin? Pot în ambele.
- Așa. - Da.
Cred că vreau în direcția despărțirii de el.
Spune-mi tot ce te-ai abținut să spui.
Sunt aproape sigură că vreau asta, dar vreau un ghiont, ca să nu renunț.
Sigur? Îi pot da drumul, dar nu vreau să cad în capcană.
- Da. Spune-mi tot! - Bine.
La Purim, a certat un ospătar fiindcă l-a călcat.
- A zis: „Sunt pantofi noi.” - Nu-mi place asta.
Nu. I-a scris mamei la ora 23:00 și a zis: „Te-am visat într-un fel ciudat.”
- Și tatei i-a scris. - Mai am cam 50.
Știi ce mă deranjează la el?
Se folosește de ce i-am zis la terapie,
când credeam că pot fi sinceră.
Pare foarte indiscret.
Fă-o acum, cât e cald fierul.
- Ce? Nu. - Ba trebuie.
- Aici? E o nebunie, Joanne. - Din păcate, da.
- Doamne! - Fă-o chiar acum.
Ești nebună!
- Ascultă. - Da.
Va fi bine.
Tu ești bine?
Da, sunt bine. Totul e minunat.
Distruge-i viața lui Andy!
Bine, mă duc. Pot s-o fac.
Morgan se desparte de Andy.
- Ce? - Da, chiar acum.
La logodnă?
Avea un sentiment puternic. I-a dat curs.
Ție ți-e greu să înțelegi asta. Să dai curs unui sentiment puternic.
La naiba! E cântecul meu!
- Înregistrează-mă. - Eram ocupat.
- Ce faci? - Uite.
Haide, Jo! Știi că situația noastră e diferită. Te iubesc!
Poate îți amintești mai greu, dar și tu mă iubești.
- Recunoaște. - Evident că te iubesc.
Asta e problema. Te îngrijorează ce vor crede oamenii?
- Vrei să-i mulțumești? - Nu.
La naiba! Am greșit! Ia-o de la capăt!
Încerc să ne protejez pe termen lung.
Ai un alt stil de viață cu un soț rabin. Dacă nu-ți dorești asta?
Așa ceva a zis și Rebecca la bat mitzvah-ul lui Miriam.
Însoară-te cu Rebecca. Sigur e disponibilă. Contacteaz-o.
Bine, mă duc să mă plimb.
De fapt, nu. Știi ce? De ce nu te plimbi tu?
Calmează-te. Vino când poți purta o discuție.
- Ai prins-o? - Da.
Frumos. O postez direct.
- Așa! - Poate o și promovez cu bani.
Bine. N-a mers, suntem încă împreună.
Ce? Cum te-a convins?
Îmi cunoaște comportamentul.
Copilul din mine se teme de iubire.
M-am și întrebat dacă e așa.
Nu știu. Nu sunt profesionistă.
- Ia-l de soț. - Ce? Credeam că-l urăști.
Atunci credeam în iubire și în dreptul la fericire.
Au trecut 20 de secunde. Ce spui? Ce e? Unde e Noah? Ne ajută el.
Sincer, Morgan, măcar el te vrea de soție. Da?
Fii recunoscătoare. Pasărea din mână și răul familiar și toate alea.
Poți lăsa proverbele când arde?
Măcar el vrea să fie cu tine. Mărită-te cu el!
Poți divorța. Ar putea fi marca ta.
Da.
- Poate ai dreptate. - Da.
- Nu mai vreau aplicații. - Nimeni nu vrea.
Atunci…
sun organizatorul și rezerv Santa Barbara.
Grozav. Va fi frumos.
- Cred că știu ce ne trebuie. - Te ascult.
Hai să ne dăm șase luni.
Să ne bucurăm unul de altul și să scăpăm de presiune.
- Asta e… - O poză?
Zâmbiți larg.
Mai apropiați.
Asta e marea ta idee? Să mă lași să mă gândesc șase luni?
- Nu cred, mulțumesc. - Mersi!
- M-am săturat să aștept. - Nu.
Câți ani crezi că am?
- Eu… - Știi ceva? Nu răspunde.
Cred că e un moment minunat. Joanne! Bună, scumpo!
Mănânc ceva fantastic. E ca un tort din tăieței. Îl ador!
Dragule, e kugel.
Al meu e mai bun. De ce servește Morgan kugel?
Ce naiba e kugel?
O mâncare evreiască pe care Morgan știe c-o ador și vrea să mă copieze.
- Ești morocănoasă. Ce e? - Nimic.
Adică, sunt…
Sunt supărată din cauza lui Morgan.
Vrea să iasă din relația cu dr. Andy, dar ea nu știe cum să scape.
Nu-l mai place.
- E oribil. - Pare fericită.
Dar nu e, iar eu i-am zis să se mărite oricum, deși îl urăște.
Un sfat groaznic, dar eram indispusă.
- Joanne, groaznic sfat. - Știu, asta am spus.
Dar Andy are o forță ciudată a voinței.
Ar fi un lider de cult incredibil.
Bine, puneți-vă centurile. Intru în acțiune.
Și eu aș fi un lider uimitor.
Sunt destul de chipeș.
Dă-mi aia. Se poate? Mulțumesc.
Uite, bea.
- Ce? - Sper că e tare.
Bea-o! Vreau să te trezești.
Bine, mamă. O să beau.
Nu l-am părăsit pe tatăl tău,
deși știam că trebuia cu ani înainte să mă părăsească.
Știi de ce n-am putut?
Pentru că eu…
Toți avem voci în minte care ne spun
că nu vom mai găsi pe nimeni sau că nu merităm fericirea.
Sau că poate e vina noastră că nu suntem fericiți.
Cred doar că…
poate sunt imposibil de mulțumit, știi?
Dr. Andy mă pune pe un piedestal foarte înalt. Știi?
Dar tu nu asta vrei.
Vrei un parteneriat egal.
Cineva care te trage la răspundere, dar vede ce e mai bun în tine.
Nu face greșeala mea.
Știi? Ai încredere în instinct.
Cere ce e mai bine pentru tine.
O fac.
S-a terminat, Andy. Gata.
- Bună! - Ce mai…
Nu. Futu-i!
Ce se întâmplă?
Bun.
Andy, mă despart definitiv de tine.
- Morgan, știu că te temi, dar… - Nu face asta! Nu mă tem.
Cel puțin, nu așa cum spui tu.
Mă tem că n-o să pot să mă despart de tine,
că vom ajunge împreună, iar eu nu vreau asta.
Ascultă, Andy.
Vreau să repeți cuvintele mele. Bine?
Bine.
Relația asta s-a terminat.
- M-ai făcut să simt… - M-ai făcut să simt…
Nu și asta…
- Scuze, nu vrei să repet… - Nu asta. Ascultă doar. Bine?
M-ai făcut să mă simt specială.
Mi-ai văzut părțile negative și ți s-au părut atrăgătoare.
Nu știu, asta m-a făcut să ignor lucruri importante.
Dacă e să fiu sinceră cu mine,
relația Joannei m-a făcut să mă pripesc și voiam să țin pasul cu ea.
Dar nu așa vreau să-mi trăiesc viața.
Înțeleg.
Ei bine, în calitate de logodnic,
sunt extrem de decepționat.
Dar, ca terapeut, sunt…
Sunt mândru de tine, Morgan.
Mulțumesc.
Deci ea chiar vrea să se mute cu tine.
Nu doar asta, dar vrea și să mergem mai departe.
Și eu vreau…
Dar mai încet.
Cum ești cu Esther?
Nu că-ți scot ochii, dar ne merge foarte bine de două zile.
- Serios? Bine, mă bucur. - Da.
Mă temeam că vom fi un cuplu
în care unul se trezește după 20 de ani că își urăște partenerul.
Așa că am eliminat presiune, știi?
Te-ai gândit că nu trebuie să fie greu?
Scuze că te deranjez. Putem vorbi puțin?
Da.
- Bună! - Bună!
Avem atâtea atuuri.
Știu. Asta îmi spuneam și eu.
Mama zicea să vezi ce mai bun în partenerul tău.
Ayin tovah.
Să-ți privești partenerul cu ochi buni.
Fac asta cu tine.
Și eu fac asta cu tine.
Sunt o sută de moduri de-a te convinge să fii cu mine,
dar n-o s-o fac.
Nu iese nimic când forțezi.
Nu vreau să fiu cel care îți cere să fii altcineva.
Nu ne putem începe viața așa. M-ai urî peste 20 de ani.
Bine.
Ce vrei să spui?
Că nu mai am idei. Nu…
Nu mai am altele.
- Deci renunți? - Nu renunț.
Nu renunț.
Accept adevărul situației noastre.
Chiar se întâmplă asta? Ne despărțim chiar acum?
Nu știu ce altă opțiune avem.
Te iubesc.
Dar așa nu mai putem. E prea greu.
Zi-i lui Morgan că-mi pare rău că am plecat.
Ce mai faci?
- Bine. - Bun.
Am observat că ești abătută.
E un început.
Așadar…
n-o să mai stau în calea ta.
Am încercat să ne înțeleg pe noi sau…
pe tine.
Da.
Să reaprind focul, cum se zice.
Doamne!
Ești cel mai tare tip din toată lumea.
Și cel mai bun tată.
Și un ciudat fantastic și adorabil.
Sincer, ai făcut totul pentru mine.
Și știu cât de mult ai încercat.
Știu.
Dar nu merge.
Nu merge și eu…
Și nu știu de ce.
Dar știu că acum e din cauza mea
și nu pot face nimic cât suntem împreună.
Nu-mi vine să cred ce am spus.
Nici mie.
Vrei să dansăm?
Seara asta e de rahat.
Chiar e de rahat.
Vrei să bat pe cineva? Te simți bine?
Sunt împăcată cu decizia mea.
Oamenii vor începe să-mi spună mireasă fugară sau ceva, dar…
E doar prima ta dată. Asta nici nu e nunta.
Da.
Încerci să-ți găsești o poreclă?
- Nu, doar că probabil așa mi se va zice. - Îți zic eu așa, dacă vrei.
Auzi.
Îmi pare rău pentru Esther.
Da.
Dacă ea crede că poate ieși în lume
să vadă cum e viața fără mine,
iar eu voi aștepta și o voi primi înapoi…
are perfectă dreptate.
Da.
Dacă e pe viață, merg cu ea până la capăt.
Ești un om bun.
Aproape prea bun ca să fiu adevărat, doar că sunt.
Sunt aici. Sunt real.
Bună!
Ești bine?
Nu.
- Vrei să vorbim? - Nu.
Arăți groaznic. Zi tu!
Cred că am încheiat-o cu Noah.
Nu pot vorbi. Mă tem că o să plâng.
N-are nicio logică.
Știi cum e când se întâmplă ceva important și tu te gândești la…
tot felul de mărunțișuri?
O să-mi fie dor de Sabat.
Și asta e aiurea.
O să-mi lipsească să mi se spună să las telefonul vineri seara.
Și îmi place să fiu superstițioasă.
Scuip de deochi mereu pentru că mă face să mă simt bine.
Desigur. E bine să scuipi de deochi.
Continuă să ții Sabatul. Ești practic evreică.
- Aș vrea eu. - Joanne, vorbesc serios.
Cred că exagerezi prea mult ce înseamnă să fii evreu.
Mie mi se pare că ești evreică.
Ai o fire caldă și reconfortantă.
Mereu vrei să vorbești despre toate.
Ai fi o achiziție bună pentru noi.
- Tu nu ai o fire caldă și reconfortantă. - Ei, n-am… Ești amuzantă, vezi?
Așa sunt evreii.
Îți place să împarți prea mult.
Oricât m-am opus,
aproape m-ai forțat să fim prietene.
M-ai forțat. Ești adevărat chibiț.
Te amesteci mereu în treburile altora.
Ai auzit de yenta, Joanne? Tu ești așa.
Ești o yenta.
Sunt o yenta?
Da, sigur că ești.
Ești obsedată de familia ta, chiar dacă ei sunt nebuni. Evreică.
Mereu mănânci challah înainte de vreme. Toți facem asta.
Evreică. Chiar nu știu ce mai aștepți.
Un semn, să se despartă apele sau ce, dar…
Totul e doar un sentiment și a te bucura de acele lucruri mărunte
este sentimentul.
Cu sau fără Noah, ești evreică.
Trebuie să plec.
Eu…
- Unde e Joanne? - Cred că a plecat.
- A plecat? - Așa cred.
Nimic nu contează. Ești sufletul meu pereche.
Asta e.
Nu-mi pasă dacă ești sau nu evreică.
Te aleg pe tine.
De fiecare dată.
Ei bine, ai noroc.
Traducerea: Mircea Pricăjan