Ahoj.
Sluší ti to.
Díky.
Tobě taky.
TOHLE NIKDO NECHCE
-To napětí mě fakt drtí. -Jo, je to děs.
Tak proč jsi nic neřekl?
Proč ne ty?
Řekla jsem to.
Mám odejí?
Cože? Ne, to je fakt krutý.
Chceš si o tom promluvit?
Morgan by mě zabila, kdyby párty nebyla stoprocentně o ní.
Dobře, pojďme teď nic neřešit. Dáme to… Nechtěl jsem říct k ledu. Jo, chtěl jsem
-říct k ledu. -Neříkej k ledu.
Co navrhuješ?
Hrát to.
Prosím velký úsměv.
Děkuju.
Dík, že jste přišli. Tak se dobře bavte. Omluvte mě.
-Hned. -Ahoj!
-Ahoj! Přišla jsi v bílé.
Jo, koupila jsem je, když jsme se rozhádaly.
Nešlo to vzít zpátky.
Ty mě bavíš.
Morgan! Gratuluju, jsi fakt nádherná!
Jsme nadšenej, že jsme tady!
Máte úžasnou zásnubní párty.
Fajn, zklidni se. A vyfoť mě. Jo.
-Jo. Super. -Chceš horizontální nebo
vertikální? Vlastně vydrž. Tak jo.
No… No tak, počkejte.
Co, probíhá focení? Hele, my chceme taky. Chcem taky jednu.
Můžu?
-Bezva, je to tam. -Asi stačí.
-Ahoj, brácho. -Dobrý.
Tenhle mejdan slušně žije.
Ty šaty u mě fakt zabíraj.
Jo, tvý nemístně bílý šaty vypadaj skvěle.
Děkuju.
Jo.
Jdu si pro drink.
-Jasně. -Fajn.
Proč ten křečovitej úsměv?
Hele, děláš něco divnýho s obličejem.
Ne, tohle je normální.
-Nechápu. -Co ti je?
Ty…
-Odporně krčil nos jako ňáký batole. -Krčil nos? Co ti vadí
-na krčení nosem? Fakt? -Jako batole. Viděl´s to?
Jsem cvok, nebo se přece jen bavíme.
Jen předstírám, že nic se nezměnilo.
Teda, jsi v tom dobrá.
No tak. Nechci se hádat.
Tuhle větu nesnáším. Upřímně, nemusíme se hádat.
Oba víme, o co jde. Řekni, co je třeba, a je to v pohodě.
-Ahoj! -Ahoj.
Ahoj!
Viděla jsem vás, hrdličky, špitat si sladký nesmysly.
Rozdali jste si to na záchodku?
Ahoj.
Je to tu úžasný.
Jo.
On je terapeut?
Jo. Zřejmě drsně odírá slavný klienty? Těžko říct.
A bavíš se?
-Fajn. -Jo, teď jsem dorazila, ale jo. Jo.
A ty, těšíš se?
Jo, jsem nadšená. Nemůžu uvěřit, že jde o můj život. Je to skvělý.
Jo, to je. Moc ti to přeju, Morgan.
Dík.
Bože, jsem…
opravdu šťastná, chápeš? Takhle asi vypadá blaženost.
Ty pláčeš?
Jo.
Jo, možná trochu, ani nevím.
Nějak mě to zmohlo a možná mám i hlad. A prostě…
Jsem tak šťastná.
Dobře. Tak se v klidu nadechni. Ano?
Co se děje? Určitě jsou to slzy štěstí?
Já nevím. Nevím. Já nevím. Je mi divně. Asi jako…
Že ho možná už nemám ráda?
-Ach, díky bohu. -Já nevím, ale jsem na vážkách.
Chápeš? Víš, já to asi nevím.
Chápu, jo. A kterým směrem by sis přála postrčit? Já udělám, co budeš chtít.
-Jo. -Fajn.
Jo.
Já asi potřebuju postrčit k rozchodu s ním.
Jo, potřebuju, abys mi to řekla. To, o čem jsi mlčela,
protože jsem si jistá, že se chci rozejít.
No, a pak…
Stačí pár šťouchanců, co mě šoupnou přes okraj, abych se nevrátila. Chápeš?
Jo. Určitě?
Protože já spustím. Jen mi potvrď, že to není past.
Jo, jasně. Jen do mě.
Dobře, tak jo.
O Purimu sjel číšníka, že mu šlápnul na nohu. A všem řekl, že má nový mokasíny.
Jo, to mu nelichotí.
Ne. A taky jednou napsal mámě v jedenáct večer, že se mu o ní zdál ujetej sen.
-Do háje, udělal to i tátovi. To snad… -Mám tak padesát dalších.
Víš, co mě na něm štve nejvíc?
Že používá jako zbraň věci, co jsem mu řekla v terapii,
což má být bezpečný místo. To už je hodně přes čáru.
Musíš to udělat hned. Dokud je to čerstvý.
-Co? Ne. -Musíš to udělat. Jo, musíš. A teď.
Tady?
-Ne, to je šílený. -Bohužel, jo, musíš.
-Ale do háje. -Tak jdi na to, hned teď.
Ty jsi blázen.
Tak poslyš.
Jo?
Dobře to dopadne.
Víš to jistě?
Jo. Jo, neboj, bude to skvělý.
Jdi zničit Andymu život, ano?
Tak jo. Fajn, jdu na to.
Dokážu to.
Morgan se rozchází s Andym.
Cože?
Jo, právě teď.
Na jejich zásnubní párty?
Měla neodbytný pocit a poslechla ho.
Páni.
Ty asi těžko pochopíš, že ji teď k tomu žene silný pocit.
Ty kráso!
Hrajou můj song!
-Cože? No, ale… Ale my zrovna něco řešíme. -Co chystáš?
No tak, Jo. Naše situace se liší. Ty to víš. Miluju tě.
A možná si to hůř vybavuješ, ale taky mě miluješ, víš? Klidně si to připusť.
No právě, miluju tě, Noahu. V tom je ten problém.
Jde snad… Nedělá ti hlavu, co si pomyslej lidi?
-Jde ti o to, aby ses zavděčil? -Ne. Ne. Já…
Sakra, já jsem to zvoral. Já jsem to zvoral.
Tak jedeme znova. Toč znova, jo?
Snažím se nás jen chránit do budoucna.
Žít s rabínem, to je zvláštní životní styl.
Co když ti to časem začne vadit?
No víš, Rebecca mi na bat micva Miriam
řekla něco podobnýho.
-A raz… -Měl by sis vzít Rebeccu.
Určitě je pořád ještě k mání.
Dobře. Pújdu se projít.
I když ne. Víš co? Jdi se projít ty.
Běž vychladnout. Vrať se, až budeš schopná debaty.
-Natočil´s to? Máš to? -No jasně.
Supr. Hned to pofrčí do světa.
Jdi do nich.
Připlatím si za promo.
Tak nic, nepovedlo se. Jsme furt spolu.
-Co? Jak tě přesvědčil, abys zůstala? -Kdo ví. Zná mý vzorce chování. Hned
řekl, že mý vnitřní dítě se bojí zamilovat.
A já jsem zjihla. Bojí se mý vnitřní dítě zamilovat? Nemám páru. Nejsem profík, že
-jo? -Tak víš co? Prostě si ho vem.
-Cože? Vždyť ho nesnášíš. -To bylo v době, kdy jsem věřila v
lásku, a že každej najde štěstí.
Tak před dvaceti vteřinama. Co to říkáš? Joanne, co tě popadlo? Kde je Noah? On nás
-rozsoudí. -Upřímně, Morgan, ten
tvůj si tě aspoň chce vzít.
Víš, měla bys být vděčná. Protože "vrabec v hrsti" a "ďábel, co znáš" a
-tyhle důvody. -Můžeš v tak zásadní
chvíli vynechat hádanky?
On aspoň ví, že s tebou chce být. No, tak se za něj vdej.
Vždycky je tu rozvod, bude to tvoje značka.
Jo.
Jo, možná máš pravdu. Jo.
Víš, nechci furt sjíždět různý appky.
Ne, to nechce nikdo.
Tak jo.
Cinknu koordinátorce svateb a booknu Santa Barbaru, tak… Jo, to bude bomba.
-Dobře. Asi vím, co potřebujem. -Och, poslouchám.
Pojďme si darovat půl roku. Půl roku bez závazků.
Třeba se zbavíme všech tlaků.
-Tohle je tvůj… -Fotku? A teď velký úsměv. Blíž k sobě.
Tvůj mega nápad, Noahu? Darovat si půl roku na rozmyšlenou?
To neberu, ne, děkuju.
-Děkuju vám. -Ne, už mě unavuje furt čekat. Já…
Ne.
Kolik myslíš, že mi je? Víš co? Neodpovídej.
Já…
To je báječná akce, viď? Joanne! Ahoj, zlato.
Dopřávám si tuhle skvělou dobrotu. Je to něco jako dort z nudlí, delikatesa.
Ne, zlato, to je Kug. Navíc dělám lepší. Proč vůbec Morgan servíruje Kugel?
Co je sakra Kugel?
Židovský jídlo, co si Morgan oblíbila kvůli mně.
Protože kopíruje všechny mý kroky.
Tak jo, rejpale, co se děje?
Nic.
Teda, mám…
Mám
strach, protože Morgan se chce
vymanit doktoru Andymu,
ale neví, jak to zaonačit. Ona už ho nemá ráda.
Ale to je hrůza.
Zdá se šťastná.
Ale není. A já měla zatmění a řekla, ať si ho i tak vezme, i když ji štve.
Strašná rada, jasně, ale byla jsem v ráži.
-Joanne, to je strašná rada. -Právě jsem to řekla, mami.
-Andy ale vládne zvláštní silou vůle. -Byl by to úžasnej vůdce kultu.
Dobře, teď se připoutejte, jdu do akce.
I já bych byl úžasnej vůdce.
Fešák jsem dost.
Ukažte, dovolíte? Děkuju.
-Tumáš, vypij to. -Co?
Snad je silná. Vypij to, chci, aby ses probrala.
Dobře, klid, už piju.
Neodešla jsem od táty, i s vědomím, že bych měla,
léta předtím, než mě opustil.
A proč jsem nemohla?
No, protože mi jako všem zněly hlasy v hlavě, co nám namlouvaj,
že nikoho jinýho nenajdeme, že si nezasloužíme být šťastní,
ale, no, možná vlastní vinou nejsme šťastní.
Já myslím, že se…
Já nevím, možná, že se nedokážu zavděčit, víte?
A doktor Andy si mě staví na piedestal, chápete?
Ale to ty přece nechceš. Chceš rovnocenný partnerství.
Někoho, kdo tě nešetří, ale taky tě obdivuje.
Neopakuj moji chybu.
Víš, věř instinktu.
A chtěj pro sebe to nejlepší.
Dotáhnu to, dotáhnu to, dotáhnu, dotáhnu, dotáhnu. Je konec. Je konec,
-Andy, je konec. Končíme. -Byl jsem…
Ahoj.
-Ahoj, jak se ti… -Ne, ne, sakra.
Co se děje?
Tak jo.
Andy, rozcházím se s tebou, jednou provždy.
Jen klid, Morgan, vím, že máš strach, ale…
Nedělej to, ano? Nemám strach.
Aspoň ne ve smyslu, jak říkáš. Mám strach, že ten rozchod s tebou nesvedu dotáhnout.
A že prostě skončíme spolu, což si nepřeju.
Poslyš, Andy.
Prosím, abys opakoval, co teď řeknu, ano?
Dobře.
Tenhle vztah už skončil.
Věř, že díky tobě jsem…
-Věř, že díky tobě jsem… -Nenene, to ne. Jen, jen…
-Odpusť, myslel jsem, že mám opakovat. -Ne, tuhle část ne. Jen poslouchej.
Dobře.
Dal´s mi pocit, že jsem výjimečná.
Tys poznal mý nejtemnější stránky a oblíbil sis je, a…
Nevím. Já proto ignorovala věci, co se přehlížet nemaj.
A když budu k sobě vážně upřímná…
Joaninn vztah mě donutil to s tebou uspěchat
a chtěla jsem ji dohnat, ale takovýhle život se mi nelíbí.
Už chápu. Páni.
Takže jako tvůj snoubenec mám teď zlomený srdce.
Ale jako tvůj terapeut jsem na tebe pyšný, Morgan.
Děkuju.
Takže ona… Ona se chce sestěhovat.
Nechce se jen sestěhovat, ona se chce hnout dál.
Což chci i já.
Jen ne tak rychle.
Co ty a Esther?
Nerad bych tě dorazil, ale v posledních dnech nám to opravdu klape.
-Vážně? Ale to jsem rád. -Jo. Jo.
Dost mě žralo, že se přidáme k těm párům,
kdy se jeden po dvaceti letech vztahu probudí a zjistí,
že toho druhýho nevydejchá. No, tak jsem přestal tlačit na pilu, víš?
Napadlo tě už, že to nemá být tak těžký?
-Jo. -Ahoj, nechci tě rušit. Ale
mohl bych s tebou mluvit?
Jo.
-Ahoj. -Ahoj.
Je toho tolik, co hraje v náš prospěch.
Já vím. Právě se mi honilo hlavou, co mi řekla máma.
-Že partner se má brát v tom nejlepším. -Ajen tovah.
Vnímat partnera uznalým okem.
Já tě tak vnímám.
I já tě tak vnímám.
Napadá mě sto způsobů, jak tě přesvědčit, ať se mnou zůstaneš.
Ale neudělám to.
Z donucení nic dobrýho nevzejde. Nechci být tím,
kdo žádá, abys byla někým jiným.
Za dvacet let by ses probudila s odporem ke mně.
Dobře.
Promiň, co tím chceš říct?
Říkám, že mi došly nápady. Že…
už žádný nemám.
Takže to vzdáváš?
Já to nevzdávám.
Nic nevzdávám. Jen přijímám pravdu o naší situaci.
Děje se to právě teď? My se teď rozcházíme?
Nevím, co nám jinýho zbývá?
Miluju tě.
Ale tohle dál nejde, jen se trápíme.
Prosím, vyřiď Morgan, že jsem musel jít.
Jak se cítíš?
Dobře.
Tak fajn.
Neuniklo mi, že teď nejsi ve svý kůži.
Slibnej začátek.
Tak…
nebudu tě nijak omezovat.
Snažím se vymyslet, jak pomoct nám nebo tobě.
Jo.
Jak zas zažehnout jiskru, vždyť víš.
Bože.
Jsi nejskvělejší chlap na světě. A nejlepší táta.
A taky fantastickej, milej exot.
Ty jsi pro mě udělal první, poslední.
Dobře vím, jak moc jsi se snažil.
Vím to.
No ale…
nefunguje to.
Nefunguje to.
Prostě to nefunguje a…
já nevím proč.
Co vím jistě, je, že teď je to o mně. A nic nevyřeším, dokud jsme spolu.
Nemůžu uvěřit, co jsem řekla.
Tak to jsme dva.
Chceš si trsnout?
Tohle je večer na hovno.
Na hovno.
Píchne ti, když dám někomu přes hubu? Jak ti je?
Ne, jsem ráda, že to tak dopadlo.
Nejspíš mi začnou říkat "Nevěsta na útěku" nebo tak nějak, ale…
Klid, tohle děláš prvně a navíc nešlo o svatbu.
Jo.
-Snažíš se získat přezdívku nebo co? -Ne, jen mě napadlo, že
lidi to takhle vezmou.
Dobře, tak jestli chceš, můžu ti tak říkat.
Ty…
To s Esther mě moc mrzí.
Jo.
Jestli myslí, že prostě vyrazí poznat svět
na druhý straně beze mě,
a já počkám a vezmu ji zpátky,
má naprosto pravdu.
Jo.
Když jde o zbytek života, musím to skousnout.
Jsi hodnej chlap.
Možná moc, aby to byla pravda. Jenomže existuju.
No jasně.
Já jsem tady. Reálnej.
-Ahoj. -Ahoj.
Je ti dobře?
Ne.
Chceš si popovídat?
Ne.
Ty vypadáš děsně. Začni ty.
Myslím, že Noah a já jsme minulost.
Nemůžu o tom mluvit, bojím se, že se rozbrečím.
To vůbec nedává smysl.
Znáš to, když se stane něco velkýho, začnou se ti vracet úplně malý,
náhodný věci?
Třeba, že mi vážně bude chybět šabat.
Což je ujetý. Že mi má chybět sekýrování, ať v pátek večer odložím mobil.
A ráda jsem pověrčivá.
A dělám "huš, huš, huš" pořád na kdeco, ulevím si tak.
Jasně.
Huš, huš, huš je vzpruha.
Stejně jako držet šabat.
Jsi v podstatě židovka.
Kéž by.
Ne, Joanne, mluvím vážně.
Mám pocit, že stát se židovkou je pro tebe
mnohem složitější, než to je.
Ale pro mě židovka jsi.
Jsi vřelá a vstřícná.
A neváháš si o čemkoli popovídat.
Ty bys pro nás byla výhra.
Ty nejsi vřelá a vstřícná.
A ty zase vtipná, víš? Ale jsi.
To je židovský. A ráda sdílíš.
I když jsem tvrdě odporovala, dotlačila jsi mě do kamarádství. Silou.
Jsi kibic jak vyšitej.
Rádá vrtáš do věcí druhých. Víš, co znamená yenta, Joanne?
Celá ty. Ty jsi yenta.
Já jsem yenta?
Jo, úplně jasně jsi. Jsi posedlá svou rodinou,
i když jsou tak prdlí.
Židovský.
Vžycky do sebe cpeš chalu, víc než se patří, tak jako my. Židovský.
Vlastně nechápu, na co čekáš.
Na znamení anebo že se rozestoupí moře?
Celý to je čistě o pocitu.
A ten plyne ze všech těch maličkostí, to je ten pocit.
S Noahem nebo bez něj, jsi židovka.
Musím jít.
Hele. Hele, kde je Joanne?
Asi odešla.
Odešla?
Aspoň myslím.
Na ničem nesejde. Jsi spřízněná duše. To jsi ty.
Je mi jedno, jestli jsi židovka. Je mi jedno, jestli nejsi.
Já chci tebe.
Pokaždý.
To máš kliku.