Боже, у багатіїв найкращий непотріб.
Оо, це точно твоя річ.
Не треба. Не зривай мені планів.
Ні, тобі личить бежевий колір, він підкреслює сірі відтінки твоєї шкіри.
Он як?
-Так. -Дівчата, прошу вас, сваріться перед
мікрофоном. За останні кілька тижнів у вас впала кількість скачувань.
Так, бо в Джоенн тепер є хлопець, і вона нудна.
Ее, неправда. Я просто стала менше ділитися, це екологічно. Чули про таке?
Мгм.
-Екологічно. -Я знаю, що ви займаєтеся сексом через
дірку в простирадлі чи як там іще. І світ заслуговує знати.
Не все має бути в подкасті, Морґан. Так? І кількість скачувань зросте.
Джоенн, а ти читала коментарі?
Ні. Я їх більше не читаю. А знаєте чому? Бо в людей вічно якісь дурні претензії,
наприклад, що ми часто бігаємо в туалет, то мені тепер що, не пити воду і померти?
Оо.
-Так. -Гаразд. Ось нормальний комент. «Мені
здається, останнім часом Морґан прикольніша, ніж Джоенн».
Це написала ти, бо раніше такого не писали.
Гаразд. «Була фанаткою, але нудні історії Джоенн мене бісять».
І гіфка із заспокійливим чаєм.
Що?
Мгм.
А ось позитивний комент: «Класно, що Джоенн говорить менше, бо її голос так
-дратує…» Гаразд, помилилася. -Мм.
Усе це через Ноа. Він мене дратує.
Чому дратує?
-Бо не хочу ділитися. -Мною? Не хочеш ділитися мною?
Як мило.
Гаразд: тату, товста шия, кримінальний вайб. Він більше твій типаж.
-О. Ні. -Чому ми не пишемо цього?
Не кажи, що Ноа тебе дратує, ти ж не знайома з ним.
Як і з Енн Гетевей, і вона мене дратує.
Боже, так само.
Так.
Ти маєш із ним познайомитися. А якщо я запрошу його на Вандерпамп?
Ні, це наш вечір.
Він мене не зрозуміє.
-Морґан, ти не така вже й складна. -Невже? Я сповнена протиріч. Що? От…
Я не хочу з ним спати, але пересплю.
До зустрічі.
Серйозно? У чепчику. Захоплююся. У цьому можна йти на похорон?
НІХТО ЦЬОГО НЕ ХОЧЕ
Агов. Супергерой вдома.
Супергерою. Яка в тебе посада?
О, еееем… Найкращий коханець.
О, аби ж. Серйозно. Я заповнюю заяву щодо бат-міцви Міріам,
і мені потрібно точно вказати твою посаду.
О, еем…
Я не знаю. Ніяка. Чи асистент.
Асистент? Компанія називається «Роклов і сини», а твій брат там навіть не працює.
І це дуже круто, бо мене згадано двічі.
Гаразд, я напишу «віце президент».
Ні! Якщо тато побачить, йому не сподобається.
А от і ні. Тобі треба з ним поговорити.
Я не хочу, зачекаю, поки він не захоче поговорити сам.
Під лежачий камінь вода не тече.
Добре, поговорю з ним.
Коли?
Не знаю, до кінця чвертьфіналу.
Чвертьфінал… Тобто о шостій вечора.
Я не говоритиму з ним сьогодні. Неділя ж, він цілий день у лазні.
Отже, ти теж будеш у лазні.
Я ненавиджу лазні.
Отже, так, коли дивишся Вандерпамп, треба розуміти багато речей. І ще:
ми дивимося її саме щонеділі, бо для нас це як футбол.
Чи як церква.
-Так. -Так.
Наша церква.
Тепер і моя.
Вандерпамп доволі специфічна. І якщо тобі стане нудно і захочеться піти, іди.
-Гаразд. -Це вона так,
типу, мітить свою територію, не зважай.
Я розумію і не зважаю. Але вона дуже щира. І навзаєм я тобі дещо приніс.
Я не… Дякую.
-Ти не вразиш мене. -Я спробую.
Гаразд, що це?
-Зараз. -Великий пакет, тому й запитала.
Я знаю. Ти на таке ведешся, тому я й підказала.
-Добре. Прикольно. Джоенн! Ти розповіла? -Я розповідаю все.
Господи, так незручно.
-Вибач. -А ще я захопив пачку
-снеків, моїх улюблених. -Ясно. А тобі таке можна? Мені здавалося,
що рабини дотримуються кошерності.
Серед нас є рабин, який благословить їх.
Хава Наґіла. Благословив. Тепер вони кошерні.
-О. Гаразд. -Так, він прикольний. Що? Чесно.
Боже…
-Оооо… це мама. Так, мам. -Оо. Привіт, мам.
Дівчатка, я з татом їду до вас на Вандерпамп.
Привіт.
До нас?
Що?
Так. І Пат з нами.
-Хто такий Пат? -Стоп. Хто… такий Пат?
Коханий вашого батька.
Вітаю, Джоенн і Морґан.
Скажіть, він милий? А ще він терапевт. Він лікував кузена Генрі Вінклера. Того,
який Фонзі.
-А чому ви до нас їдете? -Бо мені порадили.
-Порадили? -Що? Вибач. Якісь нові «експерти»?
Мій духівник і котяча няня. І вони сказали, що вам, дівчатка, потрібні
-здорові батьки. -Мам…
-Ні. Ні, не потрібні. Ми ж дорослі. -Я думаю, ти вигадуєш.
-Скоро будемо. -Так.
Чекайте, не везіть Пата…
Приїдуть ваші батьки?
Вочевидь. І з ними якийсь Пат.
Гаразд, еем, я перевдягнуся, бо в цьому я граю в баскетбол.
Не треба, це ж батьки.
Так, і батьки — це найголовніше.
Мої батьки точно не найголовніше, все нормально.
Гаразд. Просто мене так виховали, тож я перевдягнуся. І в нас, до речі, мало їжі,
тому я зараз збігаю кудись і дуже швидко, дуже швидко повернуся. Я швиденько. Дякую.
-Вибачте. -Та не треба… Ноа…
І ти спиш із цією людиною?
-Припини. -Гм.
-О боже. -Вітаю.
О, прийшов старшенький?
Так, тату.
Ее, батьку.
Я прийшов, бо хочу…
-Я хотів у тебе запитати… -Зроби добру справу, побий мене віниками.
-Гаразд. Так. Побити? -Так.
Ходімо.
Добре. Іду.
О.
О так. Шмагай.О…Так.
Я думав про нашу компанію. Може, для мене є важливіша роль? Так.
Важливіша? Хочеш на моє місце? Я ще живий, Сашо. Зосередься на віниках, добре?
О боже…
Приїхали.
Привіт, батьки. Пате, вітаю.
Дякую, що запросили.
Гаразд.
Наша сучасна сімейка. Ви раді?
Мгм. Так.
Дівчатка. Знову почали без нас? Що ми пропустили?
Привіт.
Дозвольте дещо сказати. Я розумію, що прийняти ці зміни буде складно, але мені
-здається, ви зробите це граційно. -Ммм, так поблажливо, Пате.
-Так. Так. Вибачте. -Я дуже радий, що ти тут.
Оо, куди ти, туди і я.
Кохання навколо нас!
Ооо.
Що ти робиш?
Оо.
-Ми любляча родина. -Ай. Мам. Припини.
Ні, це не так.
Ви обидві були в мені, і цей зв'язок між нами — назавжди.
Я теж був у тобі, так вони й народились.
-Гаразд. -Тату, припини.
Вона ж не Діва Марія.
-Це я. Прийшов. -Так.
Ее, одне питання. Ти вдягнув блейзер на спортивну кофту?
Це спортивний піджак. На щастя, був у машині. Усім привіт.
-Привіт. -Він із квітами.
Вітаю.
Еем, люди, це Ноа. Ее, Ноа, це моя мама. А це мій тато.
А я Пат.
Радий знайомству.
Ноа. Ой вей, єврейський рабин. А ти знав, що Лінн — це єврейське ім'я?
-Справді? -А ти впевнена?
-Привіт. Генрі. Тато Джоенн. -Дуже приємно, сер.
-О боже. Ти сказав на нього «сер». -І що?
Навіть не думай.
Я теж почну казати «сер». О так, сер. Чого довго тягти?
Пате, це вже занадто. Ноа, я й не знала, що ти такий красень. Справді, ти схожий на
-Біллі Джоела. -Він не схожий на Біллі Джоела.
Схожий, мені казали.
У нього день народження через три дні після мого.
-Усе, мам, це нецікаво. -Оо. Клас.
-Звідки ти знаєш? -Джоенн народилася в
один день з Унабомбером.
-Так. -Оо. Дякую. Обожнюю
Біллі Джоела. І ще, мем…
-Будь ласка, просто Лінн. -Добре.
А квіти для кого?
-Це вам. -Мені?
Так.
За що?
Ее, з поваги.
Я не маю вази.
Я їх триматиму.
Я зараз щось знайду, гаразд? Зараз.
Важкенькі.
-Давайте, я потримаю. Я потримаю. -Отже, Ноа…
Так?
Які в тебе наміри щодо моєї доньки?
Ааа…
А чому ти вирішив погратися в батька?
Бо я твій батько.
Ну…
Усе гаразд, Генрі. Хай насолоджується почуттями.
-Що? -Дякую, Пате.
Знайшла банку з-під томатів «Преґо».
Ааа! Преґо!
Це спортивний піджак. Преґо! Дякую, обожнюю Біллі Джоела.
Преґо! З поваги. Преґо!
-А чому так голосно? -Голосно?
-Так. Дуже. -Ясно.
-Гаразд. -Так.
Знаєш, еем, давай сюди. А ти, еем, за мною. Так?
Величенький букет.
Знаєш, як на похорон.
Що ж. Ще не вечір.
Так.
Знайомий вираз обличчя.
Тебе щось бісить.
Що? Ні. Мене трохи здивувало, що він вдягнувся, як пастор-підліток, проте він
-класний. І не бісить. -Так. Так. Ее, так.
Мила, не опирайся, гаразд? Це як пастка для пальців: дужче тягнеш —
більше застрягаєш.
-Я не опираюся, тож… -Так. Звісно. Ось, прекрасні квіти,
мила. Вони тебе бісять. Ні, ти їх любиш. Обожнюєш. Бери. Добре.
Я не… Забери їх… Припини.
Куди вас подіти?
Чудово.
-Занурся в холодну воду. -Я не хочу в холодну воду, у
мене пальці від холоду зводить.
Як дівчинка. Не будь поцом, лізь.
Усе, до біса.
Знаєш, тату, я щодня завантажений якоюсь фігнею.
Точка на Фігероа? На мені. Документація щодо Боулдер-авеню? Теж я.
А хто щоранку лускає фісташки і ставить їх тобі на стіл, аби тобі було що гризти?
Це все я.
Я хочу бути віцепрезидентом, я заслужив на це.
Добре-добре.
Я вже давно чекаю.
Що, реально?
Чекав, коли ти покажеш зуби. Гаразд, віцепрезиденте, дам тобі шанс. Завтра,
п'ята ранку, Ґолдер-авеню. Потім зустрічі в офісі.
Нарешті побачиш, як працює татко.
Мій хлопчику. Ходімо. І скажи Естер, що будеш пізно.
Гаразд.
Вода, бляха, крижана, як ви тут сидите?
Ортопеди не лишаться без роботи, ноги ж є практично в усіх.
Як ви познайомились?
Печінка.
Що?
Зітхання — це проблеми з печінкою.
І в цьому є сенс.
Який?
О, знайомство… Я розповім, це цікава історія.
-Ми познайомились… -Гаразд, добре, тобі не відмовлю.
Оо.
Гаразд, готовий?
Так.
Еем… отже. Ми познайомилися в грайндері.
О, гаразд, це так класно. Справді. Вибачте,
чекав на довшу історію, проте це чудово.
Просто… там рідко можна знайти справжнє кохання. Тож наша історія унікальна.
Сто відсотків.
Прекрасна історія кохання. Де вона почалась?
У грайндері.
-Так. Так і хотіла сказати. -Гаразд.
Ноа, ти сучасний і неупереджений. Дозволь запитати.
Ти б одружив двох геїв у синагозі чи це не дозволено?
Гарне запитання. Еем, я б одружив і одружував, власне. Але треба бути євреями.
Еем, орієнтація не має значення, а от єврей чи не єврей це принципово.
А.
О, нарешті всі побачили очевидне.
-Це, це не очевидне, Морґан. -Я можу одружити єврея і
новонаверненого. Новонавернені ближчі до Бога.
О.
-Може, навернемося? -Я католик. Не раджу нікому.
Ні?
Ні, ні, бо, ее, нас вчать… знаєш… ненавидіти себе. Знаєш?
-О, Пате… -Вибачте, вибачте. Я…
Годі, Пате. Усе. Пате. Я тебе люблю.
Я тебе теж.
О, це так мило. Прекрасні стосунки.
Вибачте.
-Усе гаразд. Тут усі свої. -Знову я…
-Я вийду надвір, тут немає чим дихати. -Я теж хотіла вийти подихати. Так.
Не хотів про це згадувати.
Подай, будь ласка, пляшку.
Звісно.
Ти вийшла подихати? Я думала, ми втечемо.
Ні, я вийшла, заспподихати.окоїтись.
Розумію.
Краще сядь.
І дихай.
-Як класно. -Так.
-Преґо, преґо. Що? -Ні! Ні! Морґан, нащо? Ну добре, добре.
Він бісить. Так. Задоволена? Оо, не можу повірити, він тримав той
-оберемок руками, які торкалися мене. -Вибач. Не втрималася. Я знаю. Так.
-Це жах. І щоразу одне й те саме. -Ммм.
Пам'ятаєш, як Ваєтт біг із рюкзаком? І той теліпався у нього за спиною?
-Це бісить. Це навіть мене бісить. -Знаю.
Жахливо.
А я вже майже переїхала до Ентоні і побачила, як він бігає за м'ячиком для
пінг-понгу по кімнаті і ніяк його не спіймає, може, і досі за ним ганяється. То
могло бути вічне кохання, проте я не шкодую. Такого не розбачиш.
Ні…
А знаєш, хто збісив найбільше? Тато. Його «я тебе люблю».
Жах як це бісить. Що з ним таке?
Не знаю.
Ее… коли він востаннє казав нам такі слова?
Ее, ніколи.
Я справді хочу порвати з Ноа? Так шкода.
Але так буває.
Як ти його кинеш?
Не знаю.
Напевне, так, як кинула Марко.
Як саме, нагадай.
-Я йому не відповідала. -О, так, гарна ідея.
-Здійснимо наліт на бар? -Так, сер.
Ноа, от що ти наробив? Він каже на мене «сер».
О боже.
Усе гаразд?
Знаю, я мала б уже відпустити, але…
Роблю, що можу.
Так.
Розумію, це, мабуть, важко.
Тільки не кажи Джоенн. Дівчаткам дуже нелегко бачити такого тата.
З іншою людиною?
Ні, такого емоційного і здатного любити. Я-я коли бачу Генрі з Патом, то не впізнаю
його. І це «я тебе люблю». Цей чоловік точно Генрі?
Ооо. Я не… я цього не знав.
І дівчатка завжди хотіли більше уваги від нього і менше від мене.
Доньки і тато. Складне питання.
Я намагаюся триматися.
І ви тримаєтеся чудово.
Ти мене втішаєш, ребе. Але це приємно.
Морґан, залишиш нас із Джоенн?
О. Так.
Дякую.
Ноа, була рада познайомитися.
Мазлтоф, так.
-Що ж… -Так.
Знаю, я сьогодні зробив щось, що тебе налякало. Думаю, річ у квітах. Їх було
забагато. Я знаю. Так. Просто я хотів сподобатися твоїй родині. Намагався
вразити і це не поганий вчинок, тому я не проситиму вибачення. І я не вважаю, що це
привід для розчарування. У твоїй сім'ї непроста ситуація, і я розумію, чому ти
така напружена. Розумію. І ти можеш опиратися скільки хочеш, але краще
перебори це. І ще, Джоенн, я завжди поряд.
Це не… Річ не лише в квітах. Що…
Я не розчарую.
Це через спортивний піджак?
Частково через те, що ти називаєш його спортивним.
Тому що він спортивний.
-Я не впевнена. -Яка різниця? Жодної. А головне ось що.
Ти мені не байдужа.
Ти класна. І ти теж запала на мене, і не вдавай, що це не так.
Гаразд. Добре.
Що добре?
Я на тебе запала.
Стривай.
Повтори це, коли я буду в спортивному піджаку, інакше не рахується.
Ні.
Я не знаю, чи зможу.
Закриймо це питання.
-Скажи все спортивному піджаку. -Гаразд.
Друга спроба.
-Ти мені подобаєшся. Дуже. Дуже. -Я знаю.
-А ще ти сказав «преґо» з акцентом. -Я знав, що не треба було,
Замовкни негайно. Я не зможу займатися сексом з тобою, якщо згадуватиму це.
Щойно вимовив. Я знав. Я знав.
Ходімо нагору і перевіримо на практиці?
Слухай. Це печінка.
Отже, питання таке: якщо у когось склалося про вас негативне враження, чи
можете ви його змінити? Я була впевнена, що ні. Проте, чорт забирай, зараз точно
знаю, що так.
Так, чекай, чекай. Ти дещо приховуєш, так? А головна новина в тому, що в Джоенн
з'явився чоловік.
Тільки без імен. Назвемо його Пророк.
-Пророк. Гаразд, обговоримо це. -І Пророку вдалося неможливе. Він
перестав мене бісити. А такого не було взагалі ніколи, якщо хтось бісить, то
бісить. Та як виявилося, з цим слід працювати, боротися, і це можна подолати.
Ммм.
Так, справді. І він дав нам цікаву тему для розмови після кількох твоїх провальних
випусків. Тож подякуймо йому за те, що повернув нам мою сестру, бо я вже боялася,
-що доведеться вести подкаст самій. -Гаразд, так.
Оо, припини. Який подкаст без мене. Але я перекажу йому твою
подяку за вечерею.
А я хочу сказати, що він красень. Думаю, в минулому житті у мене з ним був роман.
-О боже, мам. Жах. -Оо, мам, роман у
минулому житті з моїм хлопцем?
У матерів і дочок однаковий смак.
-Оо, мам. -Господи. Гаразд. Припини. Ее, гаразд,
дякуємо, що слухали нас, а я в туалет.
Гаразд.
САША НОВИНИ ВІД БРАТА-НЕВДАХИ
ПОВТОРЮЮ, Я НЕ НЕВДАХА
Я ТЕЖ, БО МЕНЕ ПІДВИЩИЛИ.