Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mine damer og herrer, en applaus
for Wanda Sykes!
Philadelphia, tusen takk.
Takk!
Herregud, jeg er så glad for å være her
og filme spesialen min.
Min forrige spesial var i 2019. Den het Not Normal.
Siden da har vi hatt en pandemi,
et opprør,
Roe mot Wade ble veltet…
Ja.
Jeg burde kalt den spesialen Gode gamle dager.
Pokker.
Hva faen, folkens?
Apekopper, lycorma delicatula-fluer,
oversvømmelse i California, frost i Texas…
Kanye med "White Lives Matter"-T-skjorte…
Jeg tror jeg skal kalle denne spesialen Her kommer Jesus.
Vi overlevde en pandemi. Hva faen? Og korona var skummelt,
for man visste ikke hva som ville skje før man fikk det.
Og jeg fikk det til slutt. Det tok to år, men jeg fikk det.
Men jeg er fullvaksinert, så de to første dagene var litt tøffe.
Jeg isolerte meg på gjesterommet så kona mi ikke kunne plage meg.
Barna kunne ikke plage meg.
Den tredje dagen sa jeg: "Faen.
Hvordan kan jeg få langvarig covid?
Dette passer meg. Det føles som alenetid."
Jeg hvilte, så på hva jeg ville.
Kona mi satte mat ved døra.
"Hvorfor er det et håndkle under døra?"
Fordi jeg satt og røyka gress.
"Fordi dere ikke vil ha denne dritten!
Jeg bryr meg om dere!"
Et par dager senere fikk hun det.
Hun sa: "Kjære, jeg testet positivt.
Så nå kan vi isoleres sammen."
Jeg bare: "Nei.
Din er ny. Jeg er på vei ut.
Du er varm." Hun bare: "Det er ikke sånn det funker."
Jeg sa: "Det vet ikke du. Du er ikke Sanjay Gupta.
Få ræva di tilbake til soverommet vårt."
Og så fikk sønnen min det. Og tvillingsøsteren hans fikk ikke det.
For hun er en 13 år gammel jente og vil ikke ha noe med oss å gjøre.
Dere skulle sett henne, hun går 15 meter foran oss,
oppfører seg som om hun er Beyoncé, og vi er Destiny's Child.
Men det er noe jeg savner ved nedstengingen.
Husker dere da ingen slapp inn i husene våre?
Ingen slapp inn. Jeg savner det,
for det var gøy å be de hvite vennene mine gå rundt.
Jeg elsket det.
"Carol, du må gå rundt. Du vet du ikke kan komme hit sånn.
Gå rundt. Kom igjen.
Jeg møter deg ved bålplassen."
Mye drikking ved bålplassen.
Det kom noe bra fra pandemien.
Vi fikk nettkirke.
Jeg elsker kirken på nett! Er den ikke best?
Men jeg er fortsatt sen. Jeg vet ikke hvordan det skjer.
Du må bare logge på, Wanda.
Elsker nettkirken.
Selv om nattverdsøndag begynte å gå over styr.
Ja. Pastoren sa:
"Ta vinen, eller juicen." Jeg bare: "Du sa vin. Det holder."
Så jeg satt der med mitt lille glass vin og Ritz-kjeksen min.
Ja, fordi Kristi kropp er brun for meg.
Jeg godtar ikke Malibu-Jesus, den blonde, blåøyde fyren.
Nei.
Det er bare for å opprettholde hvit overmakt.
Har dere sett en tidlig tegning av Jesus? Han ser ut som Teddy Pendergrass.
Det er min Jesus.
Jeg godtar ikke Jesus fra Nebraska. Nei, takk.
De første koronamøtene gikk greit, men etter seks måneder
satt jeg der med et helt glass Cabernet…
…og en bagel.
Jeg bare: "Hva faen, Wanda? Hva gjør du?
Dette er tåpelig."
Mot slutten av gudstjenesten dukket det opp en ostetallerken.
Jeg sølte vin på Bibelen. Jeg bare: "Ok.
Jeg må tilbake i bygningen. Jeg trenger tilsyn."
Jeg har en venn som ennå ikke har blitt vaksinert.
Nei, hun blir ikke vaksinert.
Og hun ler av meg. "Se på deg. Du vet ikke hva som er i den.
De har den i armen din. Du vet ikke hva den inneholder."
Jeg sa: "Jeg vet ikke.
Og om de fortalte meg det, ville jeg ikke forstått det.
Jeg er ingen vitenskapsmann."
Men de ler av meg.
De sier: "Jeg godtar ikke hva som helst i kroppen."
"Du bruker Splenda. Hold kjeft."
Jeg var ikke redd for vaksinen
fordi jeg vokste opp med noe som het myggmannen.
Jeg vokste opp på landsbygda i Virginia, og vi hadde myggmannen.
Myggmannen kommer nå,
men de ringer hjem til deg og legger igjen en beskjed
og sier at de kommer og behandler området og ber deg og kjæledyrene bli innendørs.
Ja. Ikke da.
På slutten av 60-tallet dukket de bare opp.
Og vi bodde i skogen uten gatelys, bare grusveier.
Bestemoren min hadde ikke innlagt vann. Så da myggmannen kom,
var det en spennende tid for oss. Det var som sirkus.
Skjønner dere? Det er som om andre nabolag fikk…
Ikke vi. Vi fikk…
Og vi ble helt fra oss.
Barna droppet alt de gjorde. "Det er myggmannen!"
"Ja, det er myggmannen!"
Og vi løp til enden av veien for å hilse på myggmannen
for å gå bak lastebilen og leke i sprøytemiddelet.
"Du kan ikke se meg!"
Vi lekte sisten og koste oss.
Og myggmannen var en drittsekk, ikke sant?
For i stedet for å si: "Unger, kom dere vekk!
Gå inn. Dette er gift!"
Han skjøt på oss som om det var et videospill.
Den drittsekken ville kjøre saktere og skru den opp så vi fikk en større tåke.
Og vi elsket det. Vi løp rundt med munnen på vidt gap.
Og da han forlot nabolaget, takket vi ham.
"Takk, myggmann! Kom tilbake snart, ok?"
Og så gikk vi hjem
med sprøytemiddelet som dampet av oss.
Fluer landet på oss og døde.
Så jeg var ikke redd for vaksinen.
Jeg er lykkelig gift.
Gift med en fransk kvinne. Ja, hun er fransk.
Og hun er hvit.
Og vi har tvillinger, Lucas og Olivia. De er 13 nå.
De er også hvite. Ja, du vet.
Jeg tenkte at hvis hun skulle gå gravid, burde de se ut som henne.
Og jeg følte
at det ville det bli lettere for meg å stikke av.
"Det er som om jeg aldri var der."
Hun vil ikke like den vitsen.
Og hun vil ikke like at jeg har i testamentet
at for at barna skal få pengene, må de skifte navn
til Rashad og Laquisha.
Ungene går nå på offentlig skole.
Fordi de gikk på den franske skolen
fordi kona mi sa: "Ok, så jeg er moren,
og barna må lære seg fransk først fordi det er morsmålet.
Så de må på den franske skolen, ok?"
Jeg bare: "Ja, det går bra. Fransk først."
Vennene mine sa: "Fransk først?"
Jeg sa: "Hold kjeft. Jeg vet hva jeg gjør."
Jeg følte at barna ville komme med lekser, og jeg ville si…
…"Spør den andre."
Men barna snakker flytende nå, så kona mi…
Da de gikk på ungdomsskolen, kom hun til meg:
"Greit, så barna snakker flytende fransk,
og jeg tror det er på tide at de kan gå på offentlig skole.
Er det greit for deg?"
"Det er mer enn greit for meg, for med disse karakterkortene,
kan jeg få 4-erne gratis.
Basert på disse, oppdrar vi ikke små dr. Fauci-er.
Jeg tror vi har et par TikTok-ere. Det er det vi jobber med."
Men vi tok en omvisning på skolen før vi bestemte oss.
Vi dro for å se på skolen. Vi gikk inn, og de hadde regnbueflagget oppe,
og de hadde transflagget,
de hadde hender fra hele verden som holdt hverandre,
kona mi så på det og sa:
"Dette er fint. Det stemmer med verdiene våre.
Jeg tror det er et godt miljø for barna. Hva tror du, kjære?"
Jeg sa: "For det første skal man ikke røyke her inne.
Offentlig bygning. Hva gjør du?"
Jeg sa: "Jeg kan ikke tro at du faller for dette.
Du vet de bare ordnet det fordi de visste at vi kom.
Ta ned regnbueflagget, så henger det en Trump 2024-plakat bak."
Men det viste seg at jeg tok feil. Skolen fokuserte på inklusivitet.
Og det rørte meg virkelig.
For jeg tenkte hvordan livet mitt ville vært annerledes,
hvis det var sånn da jeg var ung.
Om jeg kunne gått på en slik skole.
"Jeg kunne spart meg for mye unødvendig pikk i livet."
Jeg trengte ikke den pikken!
Den pikken var ikke for meg.
Det var Carols pikk, ikke min.
Fordi jeg visste det.
Jeg visste det i tredje klasse.
Jeg husker at jeg var forelsket i søsteren til kjæresten til broren min.
Hun var eldre, og jeg husker at jeg sa:
"Jeg skulle ønske jeg var en gutt så du kunne vært kjæresten min."
Søtt, ikke sant?
Kjerringa avslo meg.
Herregud. Knuste meg!
Hun sa: "Ikke si det. Det er ekkelt.
Du er ekkel. Du liker ikke jenter, du liker gutter."
Og jeg tenkte: "Ok. Jeg legger det i en eske.
Tar meg av det når jeg har råd til terapi.
Gi meg pikken."
Og selv da tok det lang tid.
Jeg var jomfru til jeg var junior på college.
Og selv da tenkte jeg bare: "La meg få dette overstått."
Og jeg fant den korteste fyren med de minste hendene jeg kunne finne.
Små hender.
Jeg prøvde ikke å spise et helt måltid.
Jeg så bare etter pynten.
Bare spis pynten.
Og han var hyggelig, så da begynte jeg å ha sex med gutter.
Det ga meg aldri noe, men de likte det.
Og det var nok for meg, for jeg er en underholder.
Jeg skal gi deg et show.
Men disse ungdommene vet det.
Datteren min har en venn, en liten homofil gutt, Justin.
Jeg snakket med kona mi.
"Olivia vil spørre om Justin kan komme og overnatte.
Hva syns du om det?"
Hun sa: "Vel…
Justin, il est très gentil, og jeg liker foreldrene hans, så…
Det går bra. Går det bra for deg?"
Jeg sa: "Ja, det går bra.
Men jeg må ha en samtale med Justin når han kommer hit."
Jeg skal si: 'Justin, nå som du gikk gjennom døra mi,
var du homofil.
Sånn bør du dra herfra i morgen.
Jeg vil ikke høre noe nysgjerrighet ved frokostbordet."
Denne ungdommen.
Og de prøver å gå baklengs, ikke sant?
Florida.
"Ikke si homofil"-forbud. Hva faen?
Tennessee, ingen barn kan dra på dragshow.
Som om det var et problem i utgangspunktet.
Jeg kan ikke si hvor mange dragshow jeg har vært på,
og folk ble sinte fordi de gikk tomme for barnestoler.
Hva faen feiler det dem?
På biblioteket stoppet de til og med dragqueen-fortellertime.
De leste bøker for barn, og de sluttet.
De sa: "En mann kledd som en kvinne er forvirrende for barn."
Har du sett Sesame Street?
Jeg tror at hvis barna kan finne ut av Snuffleupagus,
kan de takle RuPaul.
Texas.
De forbyr bøker i Texas. "Vi beskytter barna."
Hvis du virkelig vil beskytte barna, forby våpen. Det er det som dreper barna.
Ikke bøkene.
Til en dragqueen går inn på en skole
og slår åtte unger i hjel med en kopi av Drep ikke en sangfugl,
tror jeg dere fokuserer på feil ting.
Og dere beskytter ikke barna.
Dere beskytter homofobi, det er det dere beskytter.
Og transfobi er voldsomt.
Hundrevis av lover blir introdusert i hele landet,
og det virker som om alt handler om toaletter.
De vil ikke at transkvinner skal bruke dametoalettet.
La meg fortelle dere noe. For alle som har vært på et dametoalett,
er det ikke noe damete.
Om man går inn på et dametoalett, og det er rent,
bør man spille i lotto, for man har flaks.
Jeg vet ikke hva som skjer med kvinner når vi går inn på toalettet.
Det er som om man kan se en kvinne, hun kan ha på høye hæler
og en jævla kjole og en tiara.
Når hun krysser terskelen til dametoalettet…
Hva faen?
Ville det drept dere å spyle ned, damer?
Bare spyl!
Og det er alltid den ene båsen der døren står litt på gløtt.
Ikke gå inn dit.
Det er noe grusomt der inne.
Og det er alltid én kvinne i køen som ikke kan vente, hun sier:
"Damer, bruker noen den?"
"Vær så god.
Slå deg løs, Nancy Drew. Kom igjen."
Hun bare: "Takk!"
"Herregud!"
Idiot.
Jeg gikk inn i én bås, og alt var rent
bortsett fra en tissepøl på gulvet.
"Hva faen skjedde her?"
Og jeg tenkte på det. "Jeg vet det. Hun mistet sveveegenskapene."
Hun svevde nok der inne, og kneet sluttet å virke.
"Faen!
Faen. Jeg har tisset i skoen.
Faen. For noe dritt."
Noen ganger kan sveveferdighetene være på plass,
men kroppene våre er så komplekse,
og jeg vet ikke om det er et hårstrå eller noe,
men noen ganger tisser man, så kommer det to stråler.
En går ned låret, en skyter ut den veien.
Og så prøver man å slå dem sammen: "Kom igjen, dere!
Kom igjen.
Kom igjen, jobb med meg.
Faen. Pokker, dette er noe…
Kom igjen…
Greit, kom igjen."
Du tisser som en skorpion.
"Jeg fikk tiss i rumpa. Dette er feil. Dette er ikke riktig."
Så gir du opp og sier: "Jeg skal bare bruke setetrekk."
Du går du inn og legger ned setetrekket, og så snart du snur deg…
Toalettet spyler ned og tar setetrekket ditt!
"Jeg tisser på gulvet. Faen ta dette."
Så jeg ønsker transsøstrene mine velkommen inn på dametoalettet.
Vær så snill.
Kanskje dere får oss til å bli bedre.
Vi bare: "Kom igjen, damer!
La oss forbedre oss. Vi har noen nye medlemmer, kom igjen."
Sønnen min, Lucas, har tryglet meg om en slange.
I årevis. En slange.
"Mamma-boo, kan jeg få en slange?"
Ja, de kaller meg fortsatt "mamma-boo" fordi de er rasister.
Jeg sier: "Lucas, du får ingen slange."
Hver jul: "Mamma…" Hver bursdag: "Kan jeg få en slange?"
Jeg ble sint og sa: "Lucas, du får ikke en slange!"
Han sa: "Hvorfor ikke?" Jeg sa: "Du får ikke være så hvit."
Jeg måtte forklare det for ham. Jeg sa: "Du har en svart mor, ok?
Svarte kvinner tolererer ikke dumme ting. Det får oss til å klø.
Å ta en slange inn i huset og kalle den et kjæledyr?
Det er dumt.
Vet du hva annet du ikke skal gjøre?
Ekstremsport. Du kan glemme det.
Jeg kjøper ikke sykkel til deg, så hopper du rundt i lufta.
Det er ikke slik sykkelen skal kjøres. Ikke gjør det."
Så sier han:
"Er det derfor du ikke lar meg bruke shorts når det er kaldt?"
"Nettopp, Rashad."
Han sa: "Rashad?" Jeg sa: "Du skjønner det snart."
Nedstengingen var vanskelig for meg. Det var tøft.
For alt det rasemessige tok av.
George Floyd, Breonna Taylor, Ahmaud Arbery.
Landet brenner. Og jeg sitter fast i huset med hvite folk.
Og Ahmaud Arbery ble for mye for meg.
Det ødela meg. Så jeg var utenfor ved bålplassen,
lei meg, drakk, hadde på: "Jeg betyr noe"-T-skjorta.
Og kona mi kommer ut. Hun kommer bort og sier:
"Kjære?
Jeg vet du er opprørt.
For all rasismen.
Og jeg er lei for at…
For at…
Du vet…
Rasismen.
Men ungene, de er litt bekymret for deg.
De sier: 'Hvorfor mamma-boo lei seg?'
Kanskje du kan snakke med dem om…
Du vet…
Rasisme."
Jeg så på henne og sa: "Hvorfor kan ikke du snakke med dem om rasisme?
For jeg kan ikke forklare ting som gjøres mot meg.
Jeg kan ikke forklare det, så gjør det, du.
Hvorfor ikke snakke med dem om hvit overmakt
og sørge for at vi ikke oppdrar en Proud Boy-jævel?
Hvorfor gjør ikke du det?"
"Jeg kan lage crêpes."
Hun lagde crêpes.
De var nydelige.
Men jeg skjønner det.
Jeg skjønner. Det er ukomfortabelt å snakke om det.
Og jeg var lei av å forklare det,
så jeg sa: "Vet du hva? Jeg skal poengtere ting for henne."
Vi måtte levere noen papirer i banken.
Så kona mi kjører, jeg er i bilen. Vi kommer frem til banken.
Jeg la merke til at parkeringsplassen var tom,
og jeg så ingen aktivitet i banken.
Hun sa: "Bare ta med papirene i banken
og legg det fra deg."
Jeg sa: "Er du sikker på at det er åpent?"
"Jeg tror det."
"Du vet, bare gå og…"
"Jeg går ikke til en bank og…"
"Hvorfor ikke?"
"For svarte går ikke til banker og…
Vet du hvorfor? Fordi noen vil ringe politiet og si:
'En svart kvinne prøver å bryte seg inn i banken.
Hun ligner på Wanda Sykes.'"
Hun skjønte det ikke. Hun syntes jeg var latterlig.
Men jeg forstår, for hun gjør hva hun vil.
Vi var i Frankrike, ikke sant? Måtte i butikken.
Vi skal krysse gata, han stenger døra til butikken.
Jeg sa: "Vi kom for sent." Hun sa: "Nei."
Hun løp over gata.
Jeg rygget unna og gikk hjem.
Til USA.
Men det er sånn hun er.
Og så skjedde det noe som hun skjønte.
Vi sto i hagen eller noe sånt, og under nedstengingen
bygde de tre nye hus ved siden av oss. Store hus.
Så kona mi står i hagen, hun ser på huset og sier:
"Kjære, jeg tror det vinduet blir et problem
fordi de kan se inn på badet vårt. Jeg liker ikke det vinduet."
Jeg sa: "Vi kan dekke for dem. Vi stenger persiennene, det går fint."
Og når hun gjør det…
Da er det ikke over. Hun gir ikke slipp på det.
Ikke sant? Og det gjorde hun ikke.
Noen dager senere ringte telefonen min. Det var Alex.
"Hvorfor ringer hun meg? Hun er hjemme."
Jeg sa: "Hei, går det bra?"
"Ja. Kan du gå opp til badet vårt og se ut vinduet?"
Jeg går opp.
Jeg åpner persiennene. Der er hun i huset som bygges.
Hun står i vinduet der borte. "Hva gjør du?"
Hun bare…
"Jeg kan se deg! Ser du meg?"
"Kom deg ut av huset!"
"Jeg ville bare se. Jeg sa dette ville bli et problem."
"Kom deg ut av huset!"
"Ok."
Så hun kommer hjem. Jeg er sint, ikke sant?
"Hva er problemet ditt?" Jeg sa: "Vet du hva du nettopp gjorde?
Du gjorde akkurat det Ahmaud Arbery gjorde.
Det var et hus som ble bygget, han var nysgjerrig.
Men da han dro, fant de ham og drepte ham midt på gata.
Om de hadde sett deg, hadde de løpt etter deg
og spurt om du ville se de to andre modellene."
Hun skjønte det.
Hun skjønte det da. Hun sa: "Pokker."
Ja, hun droppet aksenten og alt.
Hun slukket sigaretten
og slo Carol i leveren. "Pokker!"
Hun skjønte det.
Hun innså at det er et privilegium.
Hun kan gjøre det jeg ikke kan uten konsekvenser.
Svarte kan ikke være rare.
Vi kan ikke det. Vi må passe stereotypen. Om vi ikke passer, blir folk skremt.
Det er som når folk blir imponert over at Lizzo kan spille fløyte.
"Visste du at Lizzo kan spille fløyte?"
"Virkelig?" "Ja, en ekte fløyte!
Hun spiller ikke engang med rumpa eller noe, hun bare spiller fløyte.
Klassisk."
Kan ikke være rar.
Se på Elijah McClain.
Elijah McClain, ung svart mann i Aurora.
Han gikk hjem i kulda, han hadde en liten jakke på.
Han gikk hjem og hørte på musikken sin.
Han viftet med hendene, gikk, hørte på musikk, passet sine egne saker.
Noen ringte politiet.
"Hei, det er en svart fyr som oppfører seg rart. Virker uhyggelig."
Så politiet dukker opp.
De spør ham, og Elijah sier: "Det går fint.
Jeg er introvert, det går fint."
Politiet tror han bruker dop, så de ringer ambulansen.
Ambulansepersonell holder ham nede og dreper ham med ketamin.
Bare fordi han var rar. Så prøvde politiet å rettferdiggjøre det.
"Det var kaldt ute. Han hadde på seg en liten, tynn jakke."
Hva med folk på Green Bay Packer-kamp?
De står skjorteløse ute i snøen med isoporost på hodet?
Det er rart.
Hvite folk gjør rare ting hele tiden. Renessansemesser, hva faen er det?
Jeg skjønner det ikke.
Vet dere hva som var rart?
Den jævla sjamanfyren.
Den 6. januar-sjamanjævelen.
Halvt mann, halvt hest, hva faen var det?
Ansiktet hans var malt i blått og hvitt,
iført det jævla flagget, med hatt med horn og dritt.
Hvorfor ringte ingen politiet på ham?
"Hei, det er en rar jævel som skal forlate huset.
Dette er sprø saker."
Hvorfor ringte ingen? Han burde ikke kommet seg til DC.
De burde skutt ham så snart han gikk ut av døra.
Merket ham og satt ham i dyrehagen.
Herregud.
Sjette januar.
Det var symbolet på det hvite privilegiet.
Sjette januar.
Jeg aldri sett noe sånt.
Svarte folk så på 6. januar: "Hva i Wakanda foregår her?"
De klatret bare opp veggene i Capitol.
Det så ut som en zombieflokk.
De så ut som en zombieflokk.
Akkurat som om de hadde blitt bitt, og Giuliani bet alle. De var smittet.
De hadde galskap i øynene.
"Nancy!"
Hårfarge som drypper ned siden av ansiktet.
"Nancy!"
Vet dere hva som var ille med 6. januar?
Se på kongressmedlemmene. De er gamle.
Man kan ikke skremme gamle folk sånn!
De fikk gamle folk til å gjemme seg. Vet dere hvor vondt det er?
Jeg husker da jeg fylte 50, lekte jeg gjemsel med barna mine.
Jeg satt fast under et salongbord. Etter en stund sa jeg: "Dette gjør vondt."
Jeg begynte å lage lyd. "Jeg er her! Kom og finn meg!
Jeg leker ikke dette lenger." Man ikke be Chuck Grassley gjemme seg.
"Chuck, vi må gjemme oss."
"Hva?
Hva sa du?
Må vi gjemme oss?"
Alle burde ha gjemt seg under Mitch McConnells hake.
De hadde aldri funnet dem der.
Se en demokrat angripe meg for å gjøre narr av Mitch McConnells hake.
De ville nok vært Cory Booker på Instagram.
"Å angripe haker beveger ikke samtalen videre."
Irriterende!
Man vet at det vil skje, for når de går lavt, går vi høyt.
Det er tull. Jeg er lei av det! Jeg er lei av å gå høyt!
Jeg vil gå lavt, jeg vil ha det gøy!
Fordi det er vondt å være demokrat.
Det er vondt. Det er som å få truserøsk hver dag.
Man må godta det!
De finner på alt mulig,
men hvorfor må vi være lenket til fakta og virkelighet
når de lever i et alternativt univers og bare finner på ting?
For politikk er bare underholdning nå, spesielt på republikanernes side.
Alt de gjør er underholdende. Vet dere hvordan det er?
Det er som om demokratene er PBS, og republikanerne er TLC.
Jeg kan se på TCL hele dagen!
Det er gøy.
Hva vil du helst se, PBS NewsHour
eller Dr. Pimple Popper?
Frontline eller Sex Sent Me to the ER?
Masterpiece Theatre eller 90 Day Fiancé?
Selv demokrater gjør det vanskelig å være demokrat.
Som Kyrsten Sinema.
Byttet parti nå. Uavhengig.
Hun var på et forum,
og hun snakket om forskjellene mellom huset og senatet,
og hun sa at senatet må roe ned folks lidenskap,
fordi det verste du kan gjøre, er å gi et barn alt det vil ha.
Det er tull. Derfor bør hun ikke få jobben.
Hvis hun ser på velgerne som barn, er det tull.
Jeg syns ikke det å spørre om skattereform og å få milliardærer til å betale sin del
er barnslig, ikke sant?
Og barn ber om dumme ting. Vet dere hva barna mine ba meg om?
De spurte om de kunne spise frokost før de la seg så de kunne sove lenge.
Noen ganger må politikken skrus av.
Den må skrus av for å beskytte din mentale helse.
Jeg måtte skru den av fordi jeg ble sint. Vet dere hva jeg ble sint på?
Røde hatter.
Faen ta julenissen!
Jeg ser en rød hatt, så kommer knyttneven. Jeg visste ikke at jeg lagde en knyttneve.
Jeg skjønte det da jeg var på brunsj, og en fyr sa: "Hei, Wanda!"
Jeg snudde meg, og han hadde på seg en rød hatt.
Og jeg sa: "Hva!"
"Jeg er bare en Curb-fan, beklager."
"Ok, takk." Så følte jeg meg jævlig.
Jeg sa: "La meg gå og snakke med ham."
Han var i profil,
så jeg går bort og ser den røde hatten, han ser meg komme og begynner å snu seg.
Og jeg ser hvite bokstaver på hatten. "Den jævelen."
Så jeg lager en knyttneve. Så kom jeg nærmere. Han snur seg.
Det sto "Make-A-Wish Foundation".
Jeg sa "Hei, du vil ta et bilde, skal jeg signere noe?
Hva med en runk? Jeg er en underholder!"
Landet er så splittet.
Det er frykt. Derfor ser man at så mange røde stater
vil forby at kritisk raseteori undervises på skolen.
DeSantis, Marjorie Taylor Greene…
De sier at det lærer hvite barn å føle skam for å være hvite.
Det er tull. Fordi det er hvite unger der ute
som er stolte av besteforeldrene som marsjerte med dr. King
og som var på bussene med frihetsrytterne. De risikerte livet.
Vi er her i Pennsylvania. Hva med Quakers?
Quakers ville avskaffe slaveriet, og de hjalp Harriet Tubman.
De gjemte slaver i hjemmene sine. Kom igjen.
Og la oss ikke glemme den deilige havren.
Så jeg tror ikke folk som DeSantis, Marjorie Taylor Greene,
Glenn Youngkin fra min hjemstat Virginia…
Jeg tror ikke de er bekymret
for at CRT vil få hvite barn til å skamme seg for at de er hvite.
De er redde for at barna deres vil skamme seg over dem.
Og vi kan ikke komme sammen før vi blir kvitt hvit overmakt.
Det er USA. Vi må innse vår historie og alt det fæle som skjedde.
Det er den eneste måten vi kan gå videre på,
for nå er USA som å leve i en skrekkfilm.
Det er som Fryktens sommer.
Men mer som 400 fryktelige somre.
Ikke sant?
USA er på campingplassen, de går gjennom…
"Hallo? Er det noen der?"
Og så hopper oppreisningene frem.
"Hallo, Karen!
Brad."
Oppreisning.
Og vet dere hva? Når oppreisningene blir nevnt,
hører vi alltid motstand, og argumentet er:
"Hvorfor skal jeg måtte betale for noe jeg ikke hadde noe med å gjøre?"
Noen av dere har fond. Dere har ikke fortjent det.
Noen av dere har boliger og bedrifter dere ikke startet,
men som har gått nedover i generasjoner.
Oldefar har gitt dere noe. Men dere aksepterer det.
Se på oppreisning som en del av arven din.
Det følger med.
Jeg tror hvite ekstremisters største frykt…
De vet at de en dag vil være mindretall.
Og det er skummelt, for de ser hvor dritt det er.
Dere har sett videoene.
Og de er redde for at vi behandler dem slik de behandlet oss.
Men det er latterlig, for svarte folk tenker ikke engang slik.
Vi snakker ikke om hevn og hva vi skal gjøre med dem.
Nei!
I hvert fall ikke på forrige møte.
Jeg tror at svarte mennesker har vist hvem vi er mange ganger.
Se på de åtte i Emanuel,
de vakre svarte som ble skutt i kirken sin på bibelstudier.
Og hva gjorde de? Noen timer etter det skjedde,
fortalte de denne fyren i retten, en hvit ekstremist,
at han tilgir ham.
"Vi tilgir deg."
Og jeg vet at noen av dere sier: "Ikke alle svarte, Wanda.
Hva med den kvinnen som kjeftet på Jeffrey Dahmer?"
Jeg husker henne. "Jeg hater deg, Jeffrey!"
Men han spiste broren hennes!
Svarte tenker ikke sånn. Det gjør vi ikke.
Og la oss være ærlige.
Hvite mennesker ville vært de verste slavene på planeten.
"Karpaltunnelsyndromet er ille i dag.
Jeg tror ikke jeg kan…
Det er uutholdelig smerte."
De forlater åkeren tidlig.
"Hei, hvor skal du?"
"Harry Styles-billetter, hallo!"
"Kom deg tilbake hit!"
"Jeg må snakke med sjefen din."
Så jeg er fortsatt i overgangsalderen.
Siste nytt.
Jeg kjemper mot hetetoktene.
Det som gjør meg sint, er når jeg ser på TV
og ser alle disse reklamene for menn. De fikser alltid noe for karene.
Og mye av det ser jeg ikke på som et problem.
Dere vet at de fikser bøyde pikker nå. Visste dere det?
Har dere sett reklamen med den bøyde gulroten?
Hvem visste at det var et problem?
De fikser bøyde pikker nå.
Jeg sier: "Faen ta deg." Jeg driter i den bøyde pikken din.
Jeg syns gikt er viktigere enn det.
Hvordan kom det seg på listen, bøyde pikker?
"Stakkars Peter har bananpikk."
"Det er ikke morsomt, Wanda, det kan forårsake infertilitet og smerte."
Jeg bryr meg ikke.
Jeg bryr meg ikke om den skjeve pikken din,
bananpikken, jeg gir faen.
Jeg får fullt skjegg og svetter gjennom sengetøyet mitt hver natt.
Faen ta deg og din skjeve pikk.
Jeg bryr meg ikke om pikken din bøyer seg så mye
at når du bøyer deg, knuller du deg selv i ræva.
Jeg bryr meg ikke.
Det gjør jeg ikke. Lid i stillhet, takk.
Jeg snakket med gynekologen min. Jeg sa: "Hvilke behandlinger finnes?"
For jeg tåler ikke plasteret eller hormonene
på grunn av brystkrefttypen jeg hadde. Jeg kan ikke ta dem.
Legen min sa: "Nå gir de kvinner
mikrodoser av Xanax, og det hjelper med hetetoktene."
Jeg sa: "Ok, så det er det hysteriske kvinnesyndromet?"
De bare: "Her, gale kjerringer, kanskje dette vil roe dere ned."
Det tar jeg ikke.
Det er derfor jeg ønsker at menn…
Jeg ønsker ikke, jeg ber,
for at menn skal gjennomgå en liten overgangsalder.
Kanskje de kan finne noe som kan hjelpe oss.
Ikke sant?
Hva om menn…
Ok, la oss si en av testiklene deres.
La oss bare si at en av testiklene begynte å pulsere litt.
Så vet du at det skjer. Den har en aura.
Så svulmer den plutselig opp, og jøss! Den brenner. Ikke sant?
Du får en punghetetokt!
Og det kan være den høyre, det kan være den venstre, man vet aldri.
Og det skjer seks, sju ganger om dagen.
Plutselig skjer det. "Faen! Punghetetokt!"
Jeg ville elsket det.
Men de hadde ordnet lindring.
De begynner nok å lage undertøy med små vifter i eller noe.
Eller gjør det lovlig å gå rundt med pungen ute.
Du bare: "Pungen hans er ute!"
"Det går bra. Han har det tøft.
Han har en lapp fra legen sin. La mannen være i fred."
Dere vet ammestasjonene man ser på flyplassen?
De stenger dem.
De blir ballenedkjølingsrom. Man ser karer der inne bare…
"Denne er tøff. Hvordan går det, Pete?"
"Det er ille."
"Pete, har du gjort noe med penisen din?"
"Ja, jeg fjernet bøyen. La du merke til det?
Han er rett som en pil nå."
"Ser bra ut."
Jeg vil gjerne se en fyr på et styremøte. Ikke sant?
"La oss se på inntjeningen i første kvartal.
Dere ser at salget økte. Salget økte med 22%, og det…
Det…
Det knuste målet vårt, 22%…
Men hvis vi ser på transport,
transporten økte veldig, og…
Jeg forventet ikke det, så dette var…
Det tok mye av salgskostnaden…
Beklager, jeg har punghetetokt.
Denne er ille. Herregud.
Hank, kom hit og blås på ballene mine."
Jeg var hos legen nylig,
brystlegen min, for det er på tide å erstatte brystene.
Jeg har hatt disse lenge. Han sa: "Det er på tide å erstatte dem."
Men han ga meg en mulighet. "Wanda, du er 59 år gammel,
og vi kan gi deg nye implantater,
men vil du ha denne operasjonen igjen om 13, 14 år?
Du kommer til å være gammel."
Jeg sa: "Ja…" Han sa: "Det jeg kan gjøre, er å ta vev fra magen
og lage noen fine bryster."
Jeg sa: "Takk for at du kaller det vev.
Veldig profesjonell fra din side."
Men så hørte jeg noe rumling, og det var Esther.
For de av dere som ikke kjenner Esther, da jeg nådde førtiårene, fikk jeg mage.
Den går ingen steder, så den fikk et navn. Dette er Esther.
Esther elsker brød, alkohol og ostekake. Det er alt hun vil ha.
"Hvor drinken min! Jeg vil ha ostekake!"
Så jeg hørte Esther rumle, og hun sa:
"Hva sa han?"
"Esther, han snakker ikke til deg."
Jeg sa til legen: "Send meg en e-post, for Esther kan ikke lese.
Send meg detaljene."
Så jeg tror jeg skal gjøre det, det gir mening.
Men jeg blir nervøs, for jeg har noen tanker.
"Hva om jeg setter Esther her oppe,
og hun prøver å kvele meg i søvne?"
Esther bare: "Jeg hater deg!
Jeg smaker ingenting lenger. Jeg hater deg!"
Eller hva om hun lengter hjem og jobber seg ned igjen?
Så får jeg lange hengepupper.
Esther er her og gjør knebøy.
Prøver å komme ned igjen.
"Jeg er tilbake, baby!"
Men jeg tror jeg gjør det.
For du vet… Ja!
Jeg vil ikke være i 70-årene,
og dere ser på nettkirken, og pastoren sier:
"Helgener, la oss be for søster Sykes.
Hun får nye pupper på tirsdag."
Jeg er takknemlig for at jeg har gode leger.
De er gode leger. Og det er viktig.
Selv om jeg måtte skifte gynekolog, fordi min gamle gynekolog…
Hun var bare pratsom. Hun snakket for mye.
Jeg har noe imot å snakke før undersøkelsen.
Men når jeg kommer inn i stigbøylene, holder du kjeft.
Og noen ganger må de sjekke forsiden og baksiden,
Bare dra. Du vet hva du gjorde.
Kom deg ut. Ikke se på meg!
Men denne legen var for pratsom.
Hun snakket som om vi var gode venner.
Jeg satte meg i stigbøylene, og hun bare:
"De har åpnet en gresk restaurant på hjørnet.
Hvis du har tid, kan du spise noe lunsj."
Jeg bare: "Snakker den hurpa om hummus?"
Jeg begynte å tenke:
"Jeg skal få henne til å føle seg like ukomfortabel.
En dag skal hun begynne å snakke,
og jeg skal fjerne panneluggen hennes med stortåa."
"Hei, jente. Har du sett på noe bra i det siste?"
Philadelphia, tusen takk!
Jeg elsker dere!
Takk!
Tekst: Trine Friis