Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- וונדה סייקס -‬
‫גבירותיי ורבותיי, מחיאות כפיים סוערות‬
‫לוונדה סייקס!‬
‫פילדלפיה, תודה רבה.‬
‫תודה!‬
‫אלוהים, אני מתרגשת כל כך‬ ‫להיות כאן, פילדלפיה,‬
‫לצלם את הספיישל שלי.‬
‫הספיישל האחרון שלי צולם ב־2019.‬
‫הוא נקרא "לא נורמלי".‬
‫כן.‬
‫מאז, הייתה לנו מגפה,‬
‫התקוממות,‬
‫פסק הדין רו נגד וייד בוטל…‬
‫כן.‬
‫כן, הייתי צריכה לקרוא‬ ‫לספיישל ההוא, "הימים הטובים".‬
‫שיט.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אבעבועות הקוף, ציקדות מנוקדות,‬
‫שיטפונות בקליפורניה, קיפאון בטקסס,‬
‫קניה השחור לבש חולצת "חיים לבנים חשובים".‬
‫אני חושבת שאקרא לספיישל הזה "הנה בא ישו".‬
‫חווינו מגפה, חבר'ה. מה לעזאזל?‬
‫והקורונה הייתה מפחידה,‬
‫כי לא ידעתם מה יקרה לכם‬ ‫עד שחטפתם אותה, נכון?‬
‫סוף סוף חליתי. נדרשו שנתיים,‬ ‫ובסוף חטפתי את זה. כן.‬
‫אבל אני מחוסנת לגמרי,‬
‫אז היומיים הראשונים היו קצת קשים.‬
‫הסתגרתי בחדר האורחים‬
‫כדי שאשתי לא תוכל להטריד אותי,‬ ‫כדי שהילדים לא יוכלו להטריד אותי.‬
‫וביום השלישי הייתי כזה, "שיט…‬
‫"איך אוכל לקבל תסמינים ארוכי טווח?‬
‫"זה עושה לי טוב.‬
‫"זה מרגיש כמו זמן לעצמי."‬
‫נמנמתי שם, צפיתי במה שרציתי.‬
‫אשתי השאירה לי ארוחות ליד הדלת.‬
‫היא אמרה, "מותק, למה יש מגבת מתחת לדלת?"‬
‫כי עישנתי גראס בפנים, אתם יודעים, אני…‬
‫"כי אתם לא רוצים לחטוף את זה!‬
‫"אני שומרת עליכם."‬
‫וכמה ימים לאחר מכן היא חלתה בזה. כן.‬
‫כן, היא אמרה לי,‬ ‫"מותק, קיבלתי תוצאה חיובית.‬
‫"אז אני יכולה להיכנס איתך לבידוד."‬
‫אמרתי, "מה פתאום.‬
‫"את רק חלית. אני כמעט החלמתי.‬
‫"את מדבקת."‬
‫והיא אמרה, "זה לא עובד ככה".‬
‫אמרתי, "את לא יודעת. את לא סנג'אי גופטה.‬
‫"תחזרי לחדר השינה שלנו."‬
‫ואז הבן שלי חטף את זה. כן.‬
‫ואחותו התאומה, היא לא חלתה.‬
‫למה? כי היא ילדה בת 13,‬ ‫והיא לא רוצה שום קשר אלינו.‬
‫אתם צריכים לראות אותה,‬
‫צועדת 15 מטר לפנינו,‬
‫מתנהגת כאילו היא ביונסה‬ ‫ואנחנו דסטיניז צ'יילד.‬
‫"שמאלה, שמאלה"‬
‫אבל אתם יודעים,‬ ‫יש דברים שחסרים לי בבידוד. באמת.‬
‫זוכרים שלא נתנו לאף אחד להיכנס לבית שלנו?‬
‫לא הכנסנו אף אחד הביתה. ואני מתגעגעת לזה,‬
‫כי היה כיף להגיד‬ ‫לחברים הלבנים שלי להיכנס מאחור.‬
‫אהבתי את זה.‬
‫"לא, קרול, תיכנסי מאחור.‬
‫"את יודעת שאסור לך לבוא מפה.‬
‫"תיכנסי מאחור. קדימה! לכי.‬
‫"אפגוש אותך ליד בור האש. קדימה."‬
‫שתינו הרבה ליד בור האש.‬
‫והיו דברים טובים במגפה, נכון?‬
‫הייתה כנסייה מקוונת.‬
‫אני אוהבת את הכנסייה המקוונת.‬ ‫אין עליה, נכון?‬
‫אבל איכשהו עדיין איחרתי.‬ ‫אני לא יודעת איך דבר כזה קורה.‬
‫את פשוט צריכה להתחבר, וונדה. בחיי!‬
‫אני מתה על הכנסייה המקוונת.‬
‫למרות שהמיסה בימי ראשון‬ ‫התחילה לצאת משליטה.‬
‫כן, אתם יודעים,‬
‫הכומר אמר,‬
‫"תביאו קצת יין או מיץ."‬
‫ואני אמרתי, "אמרת יין. תפסיק לדבר".‬
‫אז ישבתי שם עם כוס יין קטנה‬
‫וחבילת קרקרים.‬
‫כן, כי הגוף של ישו חום מבחינתי.‬
‫אין אצלי ישו ממאליבו,‬ ‫הבחור הבלונדיני עם העיניים הכחולות.‬
‫לא.‬
‫זו הנצחת העליונות הלבנה,‬ ‫זה כל מה שזה עושה.‬
‫ראיתם את אחד הציורים המוקדמים של ישו?‬
‫הוא נראה בדיוק כמו טדי פנדרגרס.‬
‫זה ישו שלי.‬
‫אין אצלי ישו מנברסקה. לא, תודה.‬
‫הטקסים הראשונים במהלך הקורונה עברו טוב,‬ ‫אבל לאחר חצי שנה,‬
‫בחיי, ישבתי שם עם כוס מלאה בקברנה…‬
‫ובייגל עם כל התוספות.‬
‫הייתי כזה, "מה לעזאזל, וונדה? מה את עושה?‬
‫"זה מגוחך."‬
‫לפני שהטקס נגמר,‬ ‫צלחת גבינות הצטרפה לסיטואציה.‬
‫הייתה לי טבעת מכוס יין על ספר הקודש.‬ ‫אמרתי, "בסדר…‬
‫"אני חייבת לחזור לבניין. אני צריכה השגחה."‬
‫יש לי חברה שעדיין לא חוסנה.‬
‫לא, היא לא מוכנה להתחסן.‬
‫והיא צוחקת עליי. היא אומרת, "תראי אותך.‬
‫"את לא יודעת מה יש בזה.‬
‫"את מכניסה את זה לזרוע.‬ ‫את לא יודעת מה יש בזה."‬
‫אמרתי, "כן, אני לא יודעת.‬
‫"ואם היו אומרים לי מה יש בזה,‬ ‫בכל זאת לא הייתי יודעת מה יש בזה.‬
‫"אני לא מדענית, טמבלית."‬
‫אבל הן צוחקות עליי.‬
‫הן אומרות, "אני לא מכניסה כלום לגוף שלי".‬
‫אני כזה, "את משתמשת בסוכרזית.‬ ‫תסתמי את הפה".‬
‫לא פחדתי מהחיסון‬
‫כי גדלתי עם משהו שנקרא "איש היתושים".‬
‫כן. גדלתי בווירג'יניה,‬ ‫באזור הכפרי, והיה לנו איש ליתושים.‬
‫איש היתושים מגיע גם עכשיו,‬
‫אבל הוא מתקשר לבית ומשאיר הודעה‬
‫ואומר שיבוא לטפל באזור,‬
‫ושנישאר בפנים ונכניס את חיות המחמד פנימה.‬
‫כן. לא בזמנו.‬
‫בסוף שנות ה־60 , הם פשוט צצו.‬
‫כן, וגרנו בחורשה,‬
‫בלי פנסי רחוב, רק דרכי עפר.‬
‫לסבתא שלי לא הייתה צנרת ביתית.‬
‫אז כשאיש היתושים הגיע,‬
‫זו הייתה תקופה מרגשת בשבילנו.‬ ‫זה היה כמו הקרקס.‬
‫אתם מבינים? בשכונות אחרות היה…‬
‫לא אצלנו. אצלנו היה…‬
‫ואנחנו השתגענו.‬
‫הילדים… עזבנו את כל מה שעשינו…‬
‫"זה איש יתושים!‬
‫"כן, זה איש היתושים!"‬
‫רצנו לקצה הדרך כדי לברך את איש היתושים,‬
‫רק כדי שנוכל להיות מאחורי הרכב שלו‬
‫ולשחק בערפל שנוצר מחומר ההדברה.‬
‫"אתם לא יכולים לראות אותי!"‬
‫שיחקנו תופסת ופשוט נהנינו.‬
‫ואיש היתושים היה אידיוט.‬
‫כי במקום להגיד, "ילדים, תעופו מכאן!‬
‫"תיכנסו פנימה. זה רעל!"‬
‫הוא ירה עלינו כאילו זה משחק וידאו.‬
‫האידיוט הזה האט והגביר את זה‬ ‫כדי שהערפל יהיה גדול יותר.‬
‫ואנחנו אהבנו את זה.‬
‫פשוט רצנו בתוכו עם פה פתוח לרווחה.‬
‫ואז כשהוא עזב את השכונה, הודינו לו.‬
‫"תודה, איש היתושים! תודה!‬
‫"תחזור בקרוב, בסדר?"‬
‫ואז חזרנו הביתה,‬
‫מעלים אדים של חומר הדברה.‬
‫זבובים נחתו עלינו‬
‫ואז פשוט מתו.‬
‫אז לא פחדתי משום חיסון.‬
‫אני נשואה, נשואה באושר.‬
‫התחתנתי עם צרפתייה. כן, היא צרפתייה.‬
‫היא לבנה, ו…‬
‫יש לנו תאומים, לוקאס ואוליביה.‬ ‫עכשיו הם בני 13.‬
‫גם הם לבנים. כן, אתם יודעים.‬
‫חשבתי שאם היא זו שתישא אותם,‬ ‫הם צריכים להיראות כמוה.‬
‫וגם הרגשתי, "היי,‬
‫"אם זה לא יסתדר, יהיה לי קל יותר לעזוב.‬
‫"כאילו מעולם לא הייתי שם."‬
‫היא לא תאהב את הבדיחה הזאת.‬
‫והיא ממש לא תאהב את העובדה‬ ‫שכתבתי בצוואה שלי‬
‫שכדי שהילדים יקבלו את הכסף,‬
‫עליהם לשנות את שמותיהם באופן חוקי‬
‫לרשאד ולקווישה.‬
‫הילדים לומדים עכשיו בבית ספר ציבורי, כן.‬
‫כי מגן טרום חובה, הם למדו בבית ספר צרפתי,‬
‫כי אשתי אמרה,‬
‫"טוב, אני האימא, ואת יודעת,‬
‫"הילדים צריכים קודם ללמוד צרפתית,‬
‫"כי זו שפת האם.‬
‫"אז הם צריכים ללמוד‬ ‫בבית ספר צרפתי פרטי, בסדר?"‬
‫ואני אמרתי, "כן, אחלה. קודם צרפתית, בסדר".‬
‫חבריי אמרו, "מה, קודם צרפתית?"‬
‫ואני כזה, "אולי תשתקו?‬ ‫אני יודעת מה אני עושה".‬
‫בכל אופן, חשבתי שהילדים יבואו אליי‬ ‫עם שיעורי בית ואני כזה…‬
‫"תשאלו את השנייה."‬
‫עכשיו הילדים מדברים בצורה שופטת, אז אשתי…‬
‫כשהם למדו בחטיבת הביניים,‬ ‫היא באה אליי וכזה,‬
‫"טוב, הילדים דוברים צרפתית שוטפת,‬
‫"ואני חושבת שהגיע הזמן‬ ‫שהם ילמדו בבית ספר ציבורי.‬
‫"זה בסדר מבחינתך?"‬
‫אמרתי, "זה יותר מבסדר מבחינתי,‬ ‫כי אם מסתכלים על התעודות האלה,‬
‫"אני יכולה לקבל ציוני 70 בחינם.‬
‫"אם לשפוט לפי זה,‬ ‫אנחנו לא מגדלים פה רופאים קטנים.‬
‫"אני חושבת שיש לנו פה טיק־טוקרים.‬
‫"עם זה אנחנו עובדות."‬
‫אבל עשינו סיור בבית הספר לפני שהחלטנו.‬
‫הלכנו לבדוק את בית הספר. עברנו שם,‬
‫והיה שם דגל קשת בענן,‬
‫והיה דגל של טרנסג'נדרים,‬
‫היו להם ידיים מסביב לגלובוס,‬ ‫הם החזיקו ידיים,‬
‫ואשתי הסתכלה על זה ואמרה,‬
‫"זה נחמד. אני אוהבת את זה.‬ ‫אני חושבת שזה תואם לערכים שלנו, ו…‬
‫"אני חושבת שזו סביבה טובה לילדים.‬
‫"מה דעתך, מותק?"‬
‫אמרתי, "טוב, קודם כול,‬
‫"את יודעת שלא אמורים לעשן כאן.‬
‫"זה בניין ציבורי. מה את עושה?"‬
‫ואמרתי, "אני לא מאמינה‬ ‫שאת מאמינה לחרא הזה.‬
‫"את יודעת שהם שמו את זה‬ ‫כי הם ידעו שאנחנו באים.‬
‫"אם תורידי את דגל הקשת בענן,‬
‫"תהיה שם כרזת 'טראמפ 2024'."‬
‫אבל מסתבר שטעיתי.‬
‫זו המשימה של בית הספר, הכלה. כן.‬
‫וזה ממש נגע בי.‬
‫כי חשבתי, "בחיי, פשוט תחשבי,‬
‫"איך החיים שלי היו שונים‬
‫"אם זה היה המצב כשאני התבגרתי?"‬
‫כאילו, אילו יכולתי ללמוד בבית ספר כזה.‬
‫הייתי כזה, "בחיי,‬
‫"יכולתי לחסוך לעצמי הרבה זין מיותר בחיים."‬
‫לא הייתי צריכה את כל הזין הזה!‬
‫הזין הזה לא היה בשבילי.‬
‫זה היה הזין של קרול. זה לא היה הזין שלי.‬
‫כי ידעתי.‬
‫ידעתי בכיתה ג'. כן.‬
‫אני זוכרת שנדלקתי על אחותה‬ ‫של בת הזוג של אחי.‬
‫היא הייתה מבוגרת ממני,‬ ‫ואני זוכרת שאמרתי לה,‬
‫אמרתי, "הלוואי שהייתי בן‬ ‫ואז היית יכולה להיות בת הזוג שלי".‬
‫כן. חמוד, נכון?‬
‫הכלבה הזאת נפנפה אותי.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫היא הרסה אותי!‬
‫היא אמרה, "אל תגידי את זה. זה גועלי.‬
‫"זה מגעיל. את מגעילה.‬
‫"את לא אוהבת בנות, את אוהבת בנים."‬
‫ואני הייתי כזה, "בסדר.‬
‫"נראה שאנעל את זה בקופסה.‬
‫"אתמודד עם זה כשאוכל להרשות לעצמי טיפול.‬
‫"טוב, תביאו את הזין."‬
‫ואפילו אז לקח לי הרבה זמן.‬
‫הייתי בתולה עד השנה השלישית בקולג'. כן.‬
‫ואפילו אז חשבתי,‬ ‫"אני פשוט רוצה לסיים עם זה".‬
‫ומצאתי את הבחור הכי נמוך‬
‫עם הידיים הכי קטנות שיכולתי למצוא.‬
‫ידיים קטנטנות.‬
‫כי חשבתי, "אני לא מנסה לאכול ארוחה שלמה".‬
‫רק חיפשתי קישוטים.‬
‫רק את הקישוטים.‬
‫והוא היה נחמד, אז התחלתי לשכב עם גברים.‬
‫זה אף פעם לא עשה לי כלום,‬
‫אבל נראה שהם נהנו מזה.‬
‫ואני מניחה שזה הספיק לי, כי אני בדרנית.‬
‫אני אופיע בשבילכם.‬
‫אבל הילדים האלה יודעים.‬ ‫הילדים האלה יודעים.‬
‫לבת שלי יש חבר, הומו קטן, ג'סטין. כן.‬
‫דיברתי עם אשתי, ואמרתי, "את יודעת,‬
‫"אוליביה תשאל אותנו‬ ‫אם ג'סטין יכול לבוא לישון.‬
‫"מה דעתך על זה?"‬
‫והיא כזה, "טוב…‬
‫"את יודעת, ג'סטין, הוא נחמד מאוד,‬ ‫ואני אוהבת את ההורים שלו, אז…‬
‫כן, אני בסדר. את בסדר?"‬
‫אמרתי, "כן, זה בסדר מבחינתי".‬
‫אמרתי, "אבל אנהל שיחה‬ ‫עם ג'סטין כשהוא יגיע לכאן.‬
‫"אני אגיד, 'תקשיב, ג'סטין,‬ ‫כשנכנסת בדלת שלי,‬
‫"היית גיי.‬
‫"כדאי שתצא מכאן ככה גם בבוקר.‬
‫"בסדר?‬
‫"אני לא רוצה לשמוע‬ ‫על סקרנות בי־סקסואלית בארוחת הבוקר."‬
‫הילדים האלה יודעים.‬
‫והם מנסים לחזור אחורה, נכון?‬
‫פלורידה.‬
‫איסור "לא להגיד 'גיי'".‬
‫מה לעזאזל, נכון?‬
‫טנסי, ילדים לא יכולים ללכת למופעי דראג.‬
‫כאילו זו הייתה בעיה מלכתחילה.‬
‫אני לא יכולה להגיד לכם‬ ‫בכמה מופעי דראג הייתי‬
‫עם אנשים זועמים‬ ‫כי אזלו הכיסאות המוגבהים וכיסאות התינוק.‬
‫מה לא בסדר איתם, לעזאזל?‬
‫בספרייה אפילו הפסיקו‬ ‫את שעת הסיפור של הדראג קווין.‬
‫הם הקריאו ספרים לילדים, והם הפסיקו את זה.‬
‫הם אמרו, "גבר לבוש כמו אישה מבלבל ילדים".‬
‫ראיתם "רחוב סומסום"?‬
‫אני חושבת שאם הילדים‬ ‫הצליחו להבין את מר סנאפאלאפגוס,‬
‫הם יכולים להתמודד עם רופול.‬
‫טקסס.‬
‫הם אוסרים ספרים בטקסס. אוסרים ספרים.‬
‫"אנחנו מגנים על הילדים."‬
‫אם אתם באמת רוצים להגן על הילדים,‬
‫תאסרו נשקים. זה מה שהורג את הילדים.‬
‫לא הספרים.‬
‫כאילו,‬
‫עד שמלכת דראג תיכנס לבית ספר‬
‫ותכה שמונה ילדים למוות‬ ‫עם עותק של "מות הזמיר"…‬
‫אני חושבת שאתם לא מתמקדים בדבר הנכון.‬
‫ואתם לא מגנים על הילדים.‬
‫אתם מגנים על הומופוביה, על זה אתם מגנים.‬
‫והטרנספוביה משתוללת.‬
‫מאות הצעות חוק מוצגות ברחבי המדינה,‬
‫ונראה שזה מסתכם בחדרי שירותים.‬
‫הם ממש לא רוצים‬ ‫שנשים טרנסיות ישתמשו בשירותי הנשים.‬
‫הרשו לי להגיד לכם משהו.‬ ‫עבור כל מי שהיה אי פעם בשירותי הנשים,‬
‫אין שם שום דבר נשי.‬
‫אם נכנסתם לשירותי נשים ציבוריים והם נקיים,‬
‫כדאי שתקנו כרטיס לוטו, כי היה לכם מזל.‬
‫אני לא יודעת מה קורה לנשים‬ ‫כשאנחנו הולכות לשירותים.‬
‫כאילו, אפשר לראות אישה, היא נועלת עקבים,‬
‫לובשת שמלה מזוינת וכתר,‬
‫וברגע שהיא עוברת את סף שירותי הנשים, זה…‬
‫מה לעזאזל?‬
‫יהרוג אתכן להוריד את המים, בנות?‬
‫סך הכול להוריד את המים, בבקשה!‬
‫ותמיד יש תא אחד שהדלת שלו מעט פתוחה.‬
‫אל תיכנסו לשם.‬
‫יש שם משהו נורא.‬
‫ותמיד יש אישה אחת בתור‬ ‫שפשוט לא יכולה לחכות, והיא כזה,‬
‫"בנות, מישהי משתמשת בתא הזה?"‬
‫"קדימה.‬
‫"תעשי חיים, ננסי דרו. קדימה."‬
‫והיא כזה, "תודה!"‬
‫"אלוהים אדירים!"‬
‫מטומטמת.‬
‫נכנסתי לתא אחד, והכול היה נקי,‬
‫אבל הייתה שלולית של פיפי על הרצפה.‬
‫הייתי כזה, "מה קרה כאן, לעזאזל??"‬
‫וחשבתי על זה. אמרתי, "אני יודעת.‬
‫"היא בטח איבדה את כישורי הרחיפה שלה."‬
‫היא בטח ריחפה לה שם,‬
‫והברך שלה נדפקה.‬
‫"לעזאזל!‬
‫"שיט.‬
‫"יש לי פיפי בנעל.‬
‫"לעזאזל.‬
‫"איזה בולשיט."‬
‫ולפעמים כישורי הרחיפה‬ ‫יכולים להיות מדויקים,‬
‫אבל הגוף שלנו מורכב כל כך,‬
‫ואני לא יודעת אם זה דחף כלשהו,‬
‫אבל לפעמים משתינים, ויוצאים שני זרמים.‬
‫אחד יורד במורד הירך, אחד יורה לכיוון הזה.‬
‫כאילו, מה ל…‬
‫ואז את מנסה לאחד ביניהם, כזה, "קדימה!‬
‫"קדימה.‬
‫"קדימה, תעבדו איתי, קדימה.‬
‫"שיט. לעזאזל, זה…‬
‫"טוב, קדימה…‬
‫"טוב, קדימה."‬
‫את משתינה כמו עקרב, כזה, "זה חתיכת…‬
‫"נכנס לי שתן לחור של התחת. זה לא בסדר.‬
‫"זה לא בסדר."‬
‫ואז את מוותרת ואומרת,‬ ‫"אני פשוט אשתמש בכיסוי מושב",‬
‫ואת נכנסת ומניחה את כיסוי המושב,‬
‫וברגע שאת מסתובבת…‬
‫האסלה שוטפת וגונבת את כיסוי המושב שלך!‬
‫את כזה,‬ ‫"שיט, פשוט אשתין על הרצפה. על הזין".‬
‫אז אני מקבלת בברכה‬ ‫את אחיותיי הטרנסיות לשירותי הנשים.‬
‫בבקשה.‬
‫אולי תגרמו לנו להשתפר.‬
‫נהיה כזה, "קדימה, בנות,‬
‫"בואו נתאמץ כאן.‬
‫"יש לנו חברות חדשות, קדימה."‬
‫הבן שלי, לוקאס,‬
‫התחנן בפניי שאקנה לו נחש.‬
‫כן, זהו זה. במשך שנים. במשך שנים, נחש. כן.‬
‫"אימא־בו, אפשר לקבל נחש, בבקשה?"‬
‫כן, הם עדיין קוראים לי "אימא־בו"‬ ‫כי הם גזענים.‬
‫ואני כזה, "לוקאס, אתה לא תקבל נחש".‬
‫בכל חג מולד, "אימא…"‬ ‫בכל יום הולדת, "אפשר לקבל נחש?"‬
‫ובסוף נשברתי. אמרתי,‬ ‫"תקשיב, לוקאס, אתה לא תקבל נחש!"‬
‫והוא אמר, "למה?"‬
‫אמרתי, "כי לא אתן לך להיות לבן עד כדי כך".‬
‫ונאלצתי להסביר לו את זה.‬ ‫אמרתי, "תקשיב, גבר,‬
‫"יש לך אימא שחורה, בסדר?‬
‫"נשים שחורות לא סובלות דברים מטומטמים.‬
‫"זה גורם לתחת שלנו לגרד.‬
‫"לקנות נחש ולהביא אותו הביתה‬ ‫ולקרוא לו חיית מחמד?‬
‫"זה מטופש.‬
‫"זה פשוט מטופש. אתה יודע מה עוד לא תעשה?‬
‫"ספורט אתגרי. אתה יכול לשכוח מזה.‬
‫"אני לא אקנה לך אופניים‬ ‫כדי שתתחיל להתהפך באוויר.‬
‫"ככה לא אמורים לרכוב על אופניים.‬ ‫אתה לא תעשה את זה."‬
‫ואז הוא אמר,‬
‫"לכן את לא נותנת לי‬ ‫ללבוש מכנסיים קצרים כשקר?"‬
‫"בדיוק, רשאד. בדיוק."‬
‫הוא כזה, "רשאד?"‬ ‫אמרתי, "אל תדאג, אתה תגלה".‬
‫היה לי קשה בזמן הסגר. באמת. זה היה קשה.‬
‫כי כל הדברים הגזעיים צצו לאוויר, נכון?‬
‫ג'ורג' פלויד, בריאונה טיילור, אחמד ארברי.‬
‫המדינה עולה באש,‬
‫ואני תקועה בבית עם אנשים לבנים.‬
‫ואחמד ארברי הביא אותי לקצה.‬
‫זה שבר אותי.‬
‫הייתי בחוץ, עמדתי ליד בור האש,‬
‫כעסתי, שתיתי,‬
‫לבשתי חולצת "אני חשובה".‬
‫ואשתי יצאה החוצה. היא באה ואמרה,‬
‫"מותק?‬
‫"אני יודעת שאת עצבנית וכל זה, בגלל…‬
‫"בגלל כל הגזענות וכל זה, את יודעת…‬
‫"אני מצטערת, את יודעת, ש…‬
‫"את יודעת…‬
‫"גזענות.‬
‫"אבל הילדים, הם‬
‫"קצת דואגים לך.‬
‫"הם אומרים, 'למה אימא־בו עצבנית?'‬
‫"אז אולי תוכלי לדבר איתם על ה…‬
‫"את יודעת…‬
‫"גזענות."‬
‫הסתכלתי ואמרתי,‬
‫"יודעת מה, אלכס,‬ ‫למה שאת לא תדברי איתם על הגזענות?"‬
‫"כי אני לא יכולה להסביר דברים שנעשים לי.‬
‫"אני לא יכולה להסביר,‬ ‫אז אולי את תדברי איתם?‬
‫"למעשה, למה שלא תדברי איתם על עליונות לבנה‬
‫"ותוודאי שלא נגדל 'ילד גאה' במקום הזה?‬
‫"למה שלא תלכי לעשות את זה?"‬
‫"או שאוכל להכין לנו קרפים."‬
‫היא הכינה קרפים.‬
‫והם היו טעימים.‬
‫אבל אני מבינה.‬
‫אני מבינה.‬
‫כי לא נוח לדבר על זה, נכון?‬
‫ונמאס לי להסביר לה את זה,‬
‫אז אמרתי, "יודעים מה?‬ ‫אני פשוט אתחיל לציין כל דבר בפניה".‬
‫היינו צריכות ללכת לבנק להביא מסמכים.‬
‫אשתי נהגה, אני הייתי במכונית.‬
‫עצרנו ליד הבנק.‬
‫ושמתי לב שמגרש החניה היה די ריק,‬
‫ולא ראיתי שום פעילות בתוך הבנק.‬
‫אז היא אמרה, "כן, פשוט קחי את המסמכים לבנק‬
‫"ו… טוב, פשוט תמסרי אותם."‬
‫הסתכלתי ואמרתי, "את בטוחה שהוא פתוח?"‬
‫"נראה לי שכן.‬
‫"את יודעת, פשוט תלכי ו…"‬
‫"אני לא אלך לבנק ו…"‬
‫"אבל למה?"‬
‫"כי שחורים לא הולכים לבנקים ו…‬
‫"את יודעת למה?‬ ‫כי מישהו יתקשר למשטרה ויגיד,‬
‫"'אישה שחורה מנסה לפרוץ לבנק.‬
‫"'היא נראית כמו וונדה סייקס.'"‬
‫היא לא הבינה. היא חשבה שאני מגוחכת. כן.‬
‫אבל אני מבינה למה,‬ ‫כי היא עושה כל מה שהיא רוצה לעשות.‬
‫כן. היינו בצרפת. היינו צריכות ללכת למכולת.‬
‫עמדנו לחצות את הכביש,‬ ‫והבחור סגר את השער של החנות.‬
‫אמרתי, "מותק, איחרנו".‬
‫היא אמרה, "לא, אנחנו לא".‬
‫היא חצתה את הכביש בריצה…‬
‫אני התרחקתי‬
‫והלכתי הביתה.‬
‫כאילו, הביתה לאמריקה.‬
‫אבל ככה היא מסתובבת.‬
‫ואז קרה משהו שהשפיע עליה.‬
‫עמדנו בחצר האחורית או משהו, ובמהלך הסגר‬
‫בנו שלושה בתים חדשים לידנו. בתים גדולים.‬
‫אשתי עמדה מאחור,‬
‫הסתכלה על הבית, וכזה…‬
‫"היי, מותק, אני חושבת…‬
‫"אני חושבת שהחלון הזה יגרום לבעיות‬
‫"כי הם יכולים לראות את חדר האמבטיה שלנו.‬
‫"אני לא אוהבת את החלון הזה."‬
‫אמרתי, "מותק, יש לנו וילונות, זה בסדר.‬
‫"פשוט נסגור אותם, הכול טוב."‬
‫וכשהיא עושה את זה,‬
‫זה לא נגמר.‬
‫היא לא מרפה מזה.‬
‫נכון?‬
‫והיא לא הרפתה.‬
‫כעבור כמה ימים,‬ ‫הייתי בבית והטלפון שלי צלצל. זאת אלכס.‬
‫אני כזה, "למה היא מתקשרת? היא בבית".‬
‫אז אמרתי, "היי, מותק, את בסדר?"‬
‫"כן. את יכולה לעלות לחדר האמבטיה‬ ‫ולהביט מהחלון, בבקשה?"‬
‫אז עליתי למעלה.‬
‫פתחתי את הווילונות.‬
‫היא הייתה שם בבית שנמצא בבנייה.‬
‫היא הייתה בחלון. אמרתי, "מה את עושה?"‬
‫היא כזה…‬
‫"אני רואה אותך!‬
‫"את רואה אותי?"‬
‫אמרתי, "צאי מהבית הזה!"‬
‫"רק רציתי לראות. אמרתי לך שזו תהיה בעיה."‬
‫"צאי מהבית הזה!"‬
‫"בסדר, בסדר."‬
‫אז היא באה הביתה, ואני רתחתי מכעס.‬
‫היא אמרה, "מה הבעיה שלך?"‬ ‫אמרתי, "את יודעת מה עשית עכשיו?"‬
‫אמרתי, "עשית בדיוק את מה שעשה אחמד ארברי.‬
‫"היה בית בבנייה,‬ ‫הוא היה חטטן ונכנס פנימה."‬
‫אמרתי, "אבל כשהוא יצא, רדפו אחריו‬
‫"ורצחו אותו באמצע הרחוב.‬
‫"אם היו תופסים אותך בבית הזה,‬ ‫היו רודפים אחרייך‬
‫"ושואלים אם תרצי לראות‬ ‫את שני הבתים האחרים לדוגמה."‬
‫היא הבינה.‬
‫אז היא הבינה.‬
‫היא אמרה, "לעזאזל".‬
‫כן, המבטא שלה נעלם וכל זה.‬
‫היא כיבתה את הסיגריה שלה,‬
‫והכתה את קרול בכבד. הייתי כזה, "לעזאזל!"‬
‫היא הבינה. כן.‬
‫היא הבינה שזו פריבילגיה.‬
‫היא יכולה לעשות את מה שאני לא יכולה,‬ ‫בלי השלכות, נכון?‬
‫אנשים שחורים לא יכולים להיות מוזרים.‬
‫אנחנו לא יכולים.‬ ‫אנחנו צריכים להתאים לסטראוטיפ.‬
‫כשאנחנו לא מתאימים לסטראוטיפ,‬ ‫אנשים מפחדים.‬
‫כמו שאנשים נדהמים מכך‬ ‫שליזו יודעת לנגן בחליל.‬
‫"ידעת שליזו יודעת לנגן בחליל?"‬
‫"באמת?" "כן, חליל אמיתי!‬
‫"היא אפילו לא מנגנת עם התחת שלה,‬ ‫היא מנגנת בחליל.‬
‫"כאילו, מוזיקה קלסית."‬
‫אסור לנו להיות מוזרים.‬
‫תראו את אלייז'ה מקליין.‬
‫אלייז'ה מקליין, צעיר שחור באורורה. כן.‬
‫הוא הלך הביתה,‬ ‫היה קר בחוץ, הוא לבש ז'קט דק.‬
‫הוא הלך הביתה והאזין למוזיקה שלו.‬
‫הוא נופף בידיו, הלך, הקשיב למוזיקה,‬ ‫הלך הביתה, התעסק בעניינים שלו.‬
‫מישהו התקשר למשטרה.‬
‫"היי, יש בחור שחור שמתנהג מוזר.‬
‫"הוא נראה מפוקפק."‬
‫אז השוטרים הגיעו,‬
‫הם תשאלו אותו, ואלייז'ה אמר, "אני בסדר.‬
‫"אני מופנם, אני בסדר."‬
‫השוטרים חשבו שהוא השתמש בסמים,‬ ‫אז הם קראו לפרמדיקים.‬
‫הפרמדיקים החזיקו אותו,‬ ‫הזריקו לו קטמין והרגו אותו.‬
‫כן, רק כי הוא התנהג מוזר.‬
‫ואז השוטרים ניסו להצדיק את זה.‬
‫"טוב, כאילו, היה קר בחוץ.‬ ‫הוא לבש ז'קט דק."‬
‫מה עם האנשים במשחקים של גרין ביי פקר?‬
‫עומדים בחוץ בשלג, בלי חולצה,‬
‫עם גוש גבינת קלקר על הראש?‬
‫זה הזוי.‬
‫לבנים עושים דברים מוזרים כל הזמן.‬
‫ירידי רנסנס, מה זה, לעזאזל?‬
‫אני לא מבינה את זה.‬
‫אתם יודעים מה היה מוזר?‬
‫השמאן המחורבן הזה.‬
‫בשישה בינואר, השמאן המזדיין הזה.‬
‫חצי איש, חצי סוס, מה זה היה?‬
‫הפנים שלו נצבעו בכחול ולבן, לא משנה,‬
‫הוא לבש את הדגל המזוין,‬ ‫היה לו כובע מזוין עם קרניים וכל החרא הזה.‬
‫איפה הייתה השיחה למשטרה בגללו?‬
‫"היי, יש בן זונה מוזר‬ ‫שעומד לצאת מהבית שלו.‬
‫"זה משהו מטורף."‬
‫איפה השיחה בגלל הבחור הזה?‬
‫אסור היה לו להגיע אפילו לבירה.‬ ‫היו צריכים לירות בו ברגע שהוא יצא מהדלת.‬
‫לסמן אותו ולהכניס אותו לגן חיות.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫שישה בינואר. ואו.‬
‫זו הייתה…‬ ‫זו הייתה ההתגלמות של פריבילגיה לבנה.‬
‫זו הייתה התגלמות הפריבילגיה הלבנה.‬
‫שישה בינואר…‬
‫מעולם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫שחורים צפו בשישה בינואר כאילו,‬
‫"מה לכל ה'ווקאנדה לנצח' קורה פה?"‬
‫הם טיפסו על קירות,‬
‫ממש טיפסו על קירות גבעת הקפיטול.‬
‫כאילו, זה נראה כמו עדר זומבים.‬
‫הם נראו כמו עדר זומבים.‬
‫כאילו הם בדיוק ננשכו,‬
‫כאילו ג'וליאני נשך את כולם. הם פשוט נדבקו.‬
‫היה להם מבט מטורף בעיניים.‬
‫"ננסי!‬
‫"ננסי!"‬
‫צבע לשיער שנזל על הפנים שלהם.‬
‫"ננסי!"‬
‫אתם יודעים מה היה ממש רע בשישה בינואר?‬
‫תראו את אנשי הקונגרס שלנו.‬
‫הם זקנים.‬
‫אסור להפחיד אנשים זקנים בצורה כזו!‬
‫הם גרמו לאנשים זקנים להתחבא.‬
‫אתם יודעים כמה זה כואב?‬
‫אני זוכרת שכשמלאו לי 50,‬ ‫שיחקתי מחבואים עם הילדים שלי.‬
‫הייתי תקועה מתחת לשולחן קפה.‬
‫אחרי זמן מה חשבתי, "לעזאזל , זה כואב".‬
‫התחלתי לעשות רעש.‬
‫"היי, אני כאן!‬
‫"תמצאו אותי!"‬
‫הייתי כזה, "אני לא משחקת בזה יותר".‬
‫בחייכם, אי אפשר להגיד לצ'אק גראסלי להימלט.‬
‫"צ'אק, צריך להסתתר. קדימה!"‬
‫"מה?‬
‫"מה אמרת?‬
‫"צריך להסתתר?"‬
‫כולם היו צריכים להסתתר‬ ‫מתחת לסנטר של מיץ' מקונל.‬
‫בחיים לא היו מוצאים אותם שם.‬
‫עכשיו תראו איזה דמוקרט תוקף אותי‬ ‫כי צחקתי על הסנטר של מיץ' מקונל.‬
‫כן.‬
‫בטח קורי בוקר או מישהו,‬
‫בטרפת שלו ברשתות החברתיות.‬
‫"זריקת הערות פוגעניות לא מקדמת את השיחה."‬
‫מעצבן!‬
‫אתם יודעים שזה יקרה, כי כשהם יורדים נמוך,‬ ‫אנחנו נשארים על דרך המלך, נכון? כן.‬
‫זה קשקוש. נמאס לי מזה.‬
‫נמאס לי מדרך המלך!‬
‫אני רוצה לרדת נמוך, אני רוצה ליהנות.‬
‫כי כואב להיות דמוקרט.‬
‫זה כואב…‬ ‫זה כמו לחטוף וודג'י בכל יום מזוין.‬
‫פשוט צריך לסבול את זה!‬
‫הם ממציאים מלא דברים,‬
‫אבל למה אנחנו צריכים‬ ‫להיות אזוקים לעובדות ולמציאות‬
‫כשהם חיים ביקום חלופי,‬
‫סתם ממציאים דברים?‬
‫כי פוליטיקה הפכה להיות סתם בידור,‬
‫במיוחד בצד הרפובליקני.‬
‫כל מה שהם עושים זה לבדר.‬ ‫אתם יודעים איך זה?‬
‫זה כאילו הדמוקרטים הם הערוץ הציבורי,‬
‫והרפובליקנים הם חברות הכבלים.‬
‫בחיי, אני יכולה לצפות בכבלים כל היום!‬
‫החרא הזה מבדר.‬
‫במה הייתם מעדיפים לצפות,‬
‫בחדשות הערוץ הציבורי‬
‫או ב"ד"ר פימפל פופר"?‬
‫ב"פרונטליין" או ב"סקס שלח אותי למיון"?‬
‫ב"תיאטרון מופת" או ב"ארוס ל־90 יום"?‬
‫אפילו דמוקרטים מקשים על דמוקרטים.‬
‫אתם יודעים, כמו קירסטן סינמה.‬
‫היא החליפה מפלגה עכשיו. היא עצמאית. כן.‬
‫היא הייתה באיזה פורום,‬
‫והיא דיברה על ההבדלים‬ ‫בין בית הנבחרים לסנאט,‬
‫והיא אמרה שהסנאט צריך לצנן‬ ‫את התשוקות של האנשים,‬
‫כי הדבר הכי גרוע שאפשר לעשות‬ ‫זה לתת לילד כל מה שהוא רוצה.‬
‫כן, זה בולשיט.‬ ‫לכן היא לא אמורה להיות בתפקיד.‬
‫אם היא חושבת על הבוחרים כילדים, זה בולשיט.‬
‫אני לא חושבת שלבקש רפורמה במיסים‬
‫ולגרום למיליארדרים לשלם את חלקם ההוגן,‬
‫אני לא חושבת שזה ילדותי, נכון?‬
‫וילדים מבקשים דברים מטופשים.‬
‫אתם יודעים מה ילדיי שאלו פעם?‬
‫הם שאלו אותי אם הם יכולים‬ ‫לאכול ארוחת בוקר לפני שהם הולכים לישון‬
‫כדי שהם ישנו עד מאוחר.‬
‫אני אומרת לכם, פוליטיקה,‬ ‫לפעמים צריך לכבות את זה.‬
‫צריך לכבות את זה‬ ‫כדי להגן על בריאותך הנפשית. כן.‬
‫כאילו… כן.‬
‫נאלצתי לכבות את זה כי התחלתי לקבל טריגרים.‬ ‫אתם יודעים מה היה הטריגר שלי?‬
‫כובעים אדומים.‬
‫זין על סנטה קלאוס!‬
‫בכל פעם שראיתי כובע אדום, האגרוף שלי נסגר.‬ ‫אפילו לא ידעתי שאני עושה אגרוף.‬
‫קלטתי את זה כשהייתי בבראנץ',‬ ‫ואיזה בחור אמר, "היי, וונדה!"‬
‫הסתובבתי, והוא חבש כובע אדום.‬
‫ואני אמרתי, "מה?"‬
‫והוא אמר, "אני מצטער,‬ ‫אני פשוט מעריץ של 'תרגיע', אני מצטער."‬
‫ואמרתי, "טוב, תודה".‬
‫ואז התחלתי להרגיש מגעיל, כן?‬
‫אז אמרתי, "אני אלך לדבר עם האיש הזה".‬
‫הוא היה בפרופיל,‬
‫אז ניגשתי אליו וראיתי את הכובע האדום,‬
‫והוא ראה אותי מגיעה והתחיל להסתובב.‬
‫וראיתי אותיות לבנות על הכובע שלו.‬ ‫הייתי כזה, "הבן זונה הזה".‬
‫התחלתי לעשות אגרוף.‬
‫ואז התקרבתי. הוא הסתובב.‬
‫על הכובע היה כתוב "עמותת הגשמת המשאלה".‬
‫אמרתי, "היי, בנאדם, אתה רוצה להצטלם,‬ ‫אתה רוצה שאחתום על משהו?‬
‫"אולי אעשה לך ביד? אני בדרנית!"‬
‫המדינה מפולגת כל כך.‬
‫זה בגלל הפחד.‬
‫לכן רואים כל כך הרבה מדינות אדומות‬
‫שרוצות לאסור על לימוד‬ ‫התאוריה הביקורתית של גזע בבתי הספר. כן.‬
‫דה־סנטיס, מרג'ורי טיילור גרין…‬
‫כן. הם אומרים שזה מלמד ילדים לבנים‬ ‫להרגיש רע או להתבייש בכך שהם לבנים.‬
‫אלה שטויות.‬
‫כי יש שם ילדים לבנים‬
‫שמתגאים בסבים שלהם שצעדו עם ד"ר קינג‬
‫והיו באוטובוסים עם "רוכבי החופש", נכון?‬
‫שסיכנו את חייהם.‬
‫ותראו, אנחנו כאן בפנסילבניה.‬ ‫מה עם הקווייקרים?‬
‫הקווייקרים הם אבולישניסטים,‬ ‫והם עזרו להארייט טאבמן.‬
‫הם הסתירו עבדים בבתיהם. בחייכם.‬
‫ובואו לא נשכח משיבולת השועל הטעימה שלהם.‬
‫אז אני לא חושבת שאנשים כמו דה־סנטיס,‬ ‫מרג'ורי טיילור גרין,‬
‫גלן יאנגקין ממדינת הבית שלי וירג'יניה…‬
‫אני לא חושבת שהם חוששים‬
‫שהתאוריה הביקורתית של גזע‬ ‫תגרום לילדים לבנים להתבייש בכך שהם לבנים.‬
‫הם חוששים שהיא תגרום‬ ‫לילדים שלהם להתבייש בהם.‬
‫ולא נוכל להתאחד‬
‫עד שנתמודד עם עליונות לבנה, נכון?‬
‫זה… אמריקה, עלינו להתמודד‬ ‫עם ההיסטוריה שלנו וכל החרא הנורא שקרה.‬
‫זו הדרך היחידה שנוכל להתקדם, כי כרגע,‬
‫אמריקה היא כמו לחיות בסרט אימה.‬
‫כן, זה כמו "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון".‬
‫אבל יותר כמו‬ ‫"אני יודע מה עשית ב־400 הקיצים האחרונים".‬
‫נכון?‬
‫כאילו אמריקה נמצאת באתר מחנאות, עוברת שם…‬
‫"שלום?‬
‫"יש שם מישהו?"‬
‫ואז פיצויים פשוט קופצים עליך.‬
‫"שלום, קארן!‬
‫"בראד!"‬
‫פיצויים.‬
‫ואתם יודעים מה?‬ ‫בכל פעם שמדברים על פיצויים,‬
‫אנחנו תמיד שומעים את ההתנגדות,‬ ‫והטיעון הוא תמיד,‬
‫"למה שאצטרך לשלם‬ ‫על משהו שלא היה לי שום קשר אליו?"‬
‫טוב, לחלקכם יש קרנות נאמנות.‬
‫לא הרווחתם אותן.‬
‫לחלקכם יש בתים ועסקים שלא בניתם,‬
‫אבל הם עברו מדור לדור במשפחה שלכם, נכון?‬
‫סבא־רבא־רבא השאיר לכם משהו.‬ ‫אבל אתם מקבלים את זה. אז…‬
‫תחשבו על פיצויים כחלק מהירושה שלכם.‬
‫זה מגיע עם החבילה.‬
‫אני חושבת שהפחד הגדול ביותר‬ ‫של אנשי עליונות לבנה‬
‫הוא שהם יודעים שיום אחד‬
‫הם יהיו המיעוט.‬
‫וזה מפחיד,‬
‫כי הם רואים כמה זה מחורבן.‬
‫ראיתם את הסרטונים.‬
‫והם פוחדים שאולי נתייחס אליהם‬ ‫כמו שהם התייחסו אלינו.‬
‫אבל זה מגוחך,‬
‫כי אנשים שחורים לא חושבים ככה.‬
‫אנחנו לא יושבים ומדברים על נקמה‬
‫ועל מה נעשה להם.‬
‫לא!‬
‫טוב, לפחות לא עשינו את זה בפגישה האחרונה.‬
‫אני חושבת שהשחורים,‬ ‫שוב ושוב, הוכיחו מי אנחנו, נכון?‬
‫תראו את כנסיית עמנואל שמונה,‬
‫האנשים השחורים היפים שנרצחו בכנסייה שלהם‬
‫בגלל לימוד הקודש.‬
‫ומה הם עשו? שעות אחרי שזה קרה,‬
‫הם אמרו לבחור ההוא בבית המשפט,‬ ‫איש העליונות הלבנה,‬
‫שהם סולחים לו.‬
‫"אנחנו סולחים לך."‬
‫ואני יודעת שחלקכם אומרים,‬ ‫"לא כל השחורים, וונדה.‬
‫"מה דעתך על האישה שהתפרצה על ג'פרי דאהמר?"‬
‫כן, אני זוכרת אותה.‬
‫"אני שונאת אותך, ג'פרי!" אני זוכרת את זה.‬ ‫אבל בחייכם, הוא אכל את אחיה!‬
‫שחורים לא חושבים ככה. לא.‬
‫ובנוסף, בואו נהיה כנים.‬
‫אנשים לבנים יהיו העבדים‬ ‫הכי גרועים על פני כדור הארץ.‬
‫"מפרק כף היד שלי כואב היום.‬
‫"אני לא חושב שאני יכול… אני לא יכול…‬
‫"אלה כאבי תופת, אני לא יכול…"‬
‫הם יצאו מהשדות מוקדם.‬
‫"היי, לאן אתה הולך?"‬
‫"כרטיסים להארי סטיילס, הלו!"‬
‫"תחזיר את התחת שלך הנה!"‬
‫"אני צריך לראות את הממונה עליך."‬
‫אני עדיין בגיל המעבר. כן.‬
‫מבזק חדשות.‬
‫נלחמת בגלי החום האלה.‬
‫אבל הכי מרגיז אותי לצפות בטלוויזיה‬
‫ולראות את כל הפרסומות האלה לגברים.‬
‫הם תמיד מתקנים משהו בשביל הבחורים.‬
‫כן. והרבה מזה לא נראה לי כבעיה.‬
‫כן. עכשיו הם מתקנים פינים כפופים. ידעתם?‬
‫ראיתם את הפרסומת עם הגזר המכופף?‬
‫מי ידע שזו בעיה?‬
‫הם מתקנים פינים מכופפים עכשיו.‬
‫אני אומרת, "לכו תזדיינו".‬
‫הזין הכפוף שלכם לא מעניין אותי.‬
‫זה… אני חושבת ששיגדון חשוב יותר מזה.‬
‫איך זה בכלל הגיע לרשימת המטלות, זין כפוף?‬
‫"לפיטר המסכן יש זין בננה."‬
‫"זה לא מצחיק, וונדה,‬ ‫זה יכול לגרום לאי פוריות ולכאב…"‬
‫לא אכפת לי. באמת.‬
‫לא מעניין אותי הזין העקום שלך, זין הקרס,‬ ‫הזין הכפוף, זין הבננה, לא אכפת לי.‬
‫גדל לי פה זקן מלא,‬ ‫אני מזיעה בין הסדינים שלי בכל לילה.‬
‫לך תזדיין עם הזין העקום שלך.‬
‫לא אכפת לי אם הזין שלך מתעקם עד כדי כך‬
‫שכשאתה מתכופף, אתה מזיין את עצמך בתחת.‬
‫לא אכפת לי!‬
‫באמת.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫באמת.‬
‫תסבלו בשקט, בבקשה.‬
‫דיברתי על זה עם הגינקולוג שלי.‬
‫אמרתי, "אילו טיפולים קיימים?"‬
‫כי אני לא יכולה לקחת מדבקה או הורמונים‬
‫בגלל סוג סרטן השד שהיה לי.‬
‫אסור לי לקחת אותם.‬
‫אז הרופא שלי אמר, "עכשיו נותנים לנשים‬
‫"מיקרו־מינונים של זנקס,‬ ‫ונראה שזה עוזר לגלי החום."‬
‫אמרתי, "טוב, אז זו תסמונת‬ ‫האישה הסטרייטית ההיסטרית, נכון?"‬
‫אז הם אומרים,‬ ‫"קחו, כלבות מטורפות, אולי זה ירגיע אתכן".‬
‫אני לא אקח את זה.‬
‫אז לכן אני מייחלת שגברים…‬
‫טוב, אני לא מייחלת, אני מתפללת,‬
‫שגברים יעברו את גיל המעבר.‬
‫כי אולי הם ימצאו משהו שיעזור לנו.‬
‫נכון?‬
‫כאילו, מה אם גברים…‬
‫טוב, בואו נגיד שאחד האשכים שלכם…‬
‫בואו נגיד שאחד האשכים שלכם‬ ‫יתחיל לפעום קצת.‬
‫אז תדעו שזה מגיע. תהיה לו מין הילה.‬
‫ואז פתאום הוא יתנפח,‬
‫ויעלה באש. אתם יודעים?‬
‫יהיו לכם גלי ביצים, כזה…‬
‫ואולי זה יקרה לימנית,‬ ‫או לשמאלית, אי אפשר לדעת.‬
‫וזה יקרה שש, שבע פעמים ביום.‬
‫הדבר הזה יעשה… שיט!‬
‫גלי ביצים!‬
‫זה ישמח אותי.‬
‫אבל אתם יודעים, ימצאו דרך להקל עליהם.‬
‫בטח יתחילו לייצר תחתונים‬ ‫עם מאווררים קטנים או משהו,‬
‫או להפוך הליכה עם הביצים בחוץ לחוקית.‬
‫"אלוהים, הביצים שלו בחוץ!‬
‫"זה בסדר. עובר עליו משהו.‬
‫"יש לו פתק מהרופא. תעזבו אותו."‬
‫אתם מכירים את תחנות ההנקה בשדות התעופה?‬
‫הם יסגרו אותן. כן.‬
‫הן יהפכו לחדרי קירור לביצים.‬
‫אתם תראו שם גברים…‬
‫"זה משהו משהו. בחיי.‬
‫"איך הולך, פיט?‬
‫"אוי ואבוי, זה רע.‬
‫"היי, פיט, עשית משהו שונה עם הפין שלך?"‬
‫"כן, יישרתי אותו. שמת לב?‬
‫"הוא ישר כמו חץ עכשיו."‬
‫"זה נראה טוב."‬
‫אני אשמח לראות גבר בישיבת הנהלה.‬
‫אתם מבינים?‬
‫"בסדר, עכשיו ל…‬ ‫בואו נעבור על הרווחים של הרבעון הראשון.‬
‫"אם תסתכלו, תראו שהמכירות גדלו.‬
‫"המכירות עלו ב־22 אחוז וזה…‬
‫"זה…‬
‫"זה לגמרי עלה על המטרה שלנו, 22 אחוז. אז…‬
‫"אבל אם נסתכל על תחבורה,‬
‫"התחבורה עלתה הרבה, ו…‬
‫"לא ציפיתי לזה, אז זה באמת…‬
‫"זה חתך הרבה מהמכירות שלנו, אז…‬
‫"אני מצטער, חבר'ה, יש לי גל ביצים.‬
‫"ואו."‬
‫"זה לא טוב. אלוהים.‬
‫"האנק, בוא ותנשוף לי על הביצים, בבקשה."‬
‫אז הלכתי אל הרופא שלי לאחרונה,‬
‫רופא השדיים שלי,‬ ‫כי הגיע הזמן להחליף את השדיים שלי. כן.‬
‫הקילומטרז' עליהם גבוה מדי. אז…‬
‫הוא אמר, "הגיע הזמן להחליף אותם".‬
‫אבל הוא נתן לי אפשרות.‬ ‫הוא אמר, "וונדה, תקשיבי, את בת 59,‬
‫"ואנחנו יכולים להכניס עוד שתלים,‬
‫"אבל את רוצה לעבור את הניתוח שוב‬ ‫בעוד 13, 14 שנה?‬
‫"כאילו, את תהיי די מבוגרת."‬
‫אמרתי, "כן…" והוא, "מה שאוכל לעשות‬
‫"זה לקחת רקמות מהבטן שלך‬
‫"ולהכין לך שדיים יפים."‬
‫ואמרתי, "קודם כול,‬
‫"תודה שקראת לזה רקמות.‬
‫"זה מאוד מקצועי מצידך."‬
‫אבל אז שמעתי רחשים,‬
‫וזו הייתה אסתר.‬
‫לאלה מכם שלא מכירים את אסתר,‬
‫כשהייתי בשנות הארבעים שלי,‬ ‫נוצר גוש השומן הזה.‬
‫הוא לא הולך לשום מקום,‬ ‫אז פשוט נתתי לו שם. זאת אסתר.‬
‫אסתר אוהבת לחם, אלכוהול ועוגת גבינה.‬
‫זה כל מה שהיא רוצה.‬
‫"איפה המשקה שלי!"‬
‫"אני רוצה עוגת גבינה!"‬
‫אז שמעתי את אסתר רוחשת, והיא כזה,‬
‫"מה הוא אמר?"‬
‫הייתי כזה, "אסתר, הוא לא מדבר איתך".‬
‫ואמרתי לרופא, "תשלח לי אימייל".‬
‫אמרתי, "תשלח לי אימייל‬ ‫כי אסתר לא יודעת לקרוא.‬
‫"תשלח לי את הפרטים באימייל."‬
‫כי חשבתי שאעשה את זה, זה הגיוני.‬
‫אבל אז נלחצתי כי כל הזמן חשבתי,‬
‫"מה אם אקח את אסתר ואשים אותה כאן,‬
‫"והיא תנסה לחנוק אותי למוות בשנתי?"‬
‫אסתר תהיה כזה, "אני שונאת אותך!"‬
‫"אני לא יכולה לטעום כלום כאן.‬ ‫אני שונאת אותך!"‬
‫או מה אם היא תשתוקק הביתה‬ ‫ותנסה לחזור למטה,‬
‫ויהיו לי ציצים ארוכים ונפולים?‬
‫אסתר תהיה כאן ותעשה סקוואטים.‬
‫תנסה לחזור למטה.‬
‫"חזרתי, מותק!" אתם יודעים.‬
‫אבל אני חושבת שאעשה את זה. כן.‬
‫כי אתם יודעים… כן!‬
‫אני לא רוצה להיות בשנות השבעים שלי,‬
‫לצפות בטקס מקוון בכנסייה,‬
‫והכומר כזה,‬
‫"קדושים, בואו נתפלל למען האחות סייקס.‬
‫"היא תקבל ציצים חדשים ביום שלישי."‬
‫אני אסירת תודה שיש לי רופאים טובים. באמת.‬
‫הם רופאים טובים.‬
‫וזה חשוב.‬
‫למרות שנאלצתי להחליף גינקולוג,‬
‫כי הגינקולוגית הקודמת שלי‬
‫הייתה פטפטנית מדי.‬
‫היא דיברה יותר מדי, כאילו…‬
‫לא מפריע לי לדבר לפני שהבדיקה מתחילה.‬ ‫אבל ברגע שהרגליים שלי עולות למעלה,‬
‫תסתמי את הפה.‬
‫ולפעמים, בבדיקות האלה,‬ ‫צריך לבדוק את החלק הקדמי ואת האחורי…‬
‫פשוט תלכי. את יודעת מה עשית.‬
‫תעופי מכאן.‬
‫אפילו אל תסתכלי עליי!‬
‫אבל הרופאה הזו הייתה פשוט פטפטנית מדי.‬
‫היא דיברה כאילו אנחנו חברות טובות או משהו.‬
‫אני שם עם רגליים מפושקות, והיא כזה,‬
‫"היי, וונדה, את יודעת,‬ ‫פתחו מסעדה יוונית בפינה.‬
‫"אולי אם יש לך זמן,‬ ‫תוכלי לאכול שם ארוחת צהריים."‬
‫אני כזה, "הכלבה הזאת באמת מדברת על חומוס?"‬
‫אז התחלתי לחשוב. כזה,‬
‫"אני אגרום לה להרגיש לא בנוח‬ ‫כמו שהיא גורמת לי להרגיש."‬
‫כזה, "יום אחד היא תתחיל לדבר,‬
‫"ואני פשוט אקח את הבוהן הגדולה שלי‬ ‫ואזיז לה את הפוני לאחור.‬
‫"היי, אחותי.‬
‫"צפית במשהו טוב לאחרונה?"‬
‫היי, פילדלפיה, תודה רבה!‬
‫אני אוהבת אתכם!‬
‫תודה!‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬