Olen tuntenut itseni altavastaajaksi koko ikäni,
mutta se ei koskaan vaivannut minua.
Sukupuoli tai ihonvärini ei määrittänyt minua.
Saatoin olla ihan mitä halusin.
En halunnut olla prinsessa.
En halunnut pukeutua prinsessaksi halloweenina.
Olin aina ninja.
Olin joko valkoinen, musta tai punainen ninja.
Kahdeksana peräkkäisenä halloweenina -
olin vain ninja.
Rakastin toimintaelokuvia ja scifiä.
Rakastin ikoneja, kuten Whoopi Goldbergia ja Sigourney Weaveria,
jotka siihen aikaan -
olivat ainoat tuntemani naiset,
jotka olivat toimintatarinoiden pääosissa.
Ala tulla!
Saatoin nähdä itseni heissä.
Gamora on universumin vaarallisin salamurhaaja.
Hän on tappokone,
jonka sydän on kultaa, ja joka on oikeuden puolella.
Gamora on uskomattoman lahjakas väkivallan alalla.
Hän saa rakastumaan itseensä -
ja viiltää kurkun auki samalla liikkeellä.
Se on aika siistiä.
Ei!
Mitä hittoa?
Tiedän, kuka olet, Peter Quill!
Mutta kun kuorimme kerroksia -
Guardians 1:n ja 2:n -
ja Avengers-elokuvien aikana, huomaa, että sen kaiken alla -
hän omalla tavallaan yrittää etsiä itseään.
Kun Thanos valtasi kotimaailmani, hän tappoi vanhempani minun nähteni.
Kaikkia vartijoita yhdistävä seikka on,
että he ovat kokeneet menetyksiä.
Ronan murhasi vaimoni, Ovetten,
ja tyttäreni, Camarian.
Drax menetti perheensä.
Samoin Nebula.
Quill oli menettänyt äitinsä.
Groot menetti planeettansa.
Rocketille oli tehty kokeita kuin labrarotille,
ja Gamora menetti perheensä.
Äiti!
Gamora on aina ollut ryhmän moraalinen selkäranka.
KÄSIKIRJOITTAJA
Koska hän on ainoa, joka on kasvatettu -
todella traumaattisella ja satuttavalla tavalla.
TRAAGINEN TAUSTATARINA
Gamora. Kirurgisesti muokattu ja koulutettu eläväksi aseeksi.
Thanosin, hullun titaanin, adoptiotytär.
Thanos kasvatti Gamoran.
Hänen taustatarinansa on täynnä kipua ja kurjuutta.
Mikä hätänä, pikkuinen?
Missä on äitini?
Thanos tappoi hänen vanhempansa hänen edessään, kun hän oli lapsi.
Se on äärimmäisen traumaattinen asia.
Thanos adoptoi hänet...
NUORI GAMORA
...kidnappaamalla.
Hän on yksinäinen susi,
joten hänen piti olla vahva jo hyvin nuorena.
Hän ei luottanut keneenkään varttuessaan.
Halusin Gamoran kantavan tuskaa -
ja melankoliaa, joka seuraa rakkaan menettämisestä.
Se oli minulle samastuttavaa.
Äiti!
Siksi halusin Gamoran rooliin.
Siskoillani ja minulla oli paljon vaikeuksia varttuessamme.
Isämme kuoli,
kun olimme hyvin pieniä.
Meidän piti purkaa suruamme johonkin.
Vanhempi siskoni alkoi maalata.
Nuoremmasta siskostani tuli taitava väittelijä.
Minä aloin harrastaa tanssia.
Tanssi antoi minulle kyvyn kertoa tunteistani,
kun sanoja ei ollut.
Tanssilla voi kertoa menetyksestä.
Se antoi minulle kyvyn kuvitella mahdotonta.
Se oli tyhjä kangas valtavassa mustassa tilassa,
jossa saatoin olla mitä tahansa.
Kasvaessani -
saatoin tanssin avulla käsitellä sitä,
että minua kiusattiin koulussa paljon.
Siitä tuli aseeni.
Taustani tanssijana muovasi minua.
Ei vain ihmisenä, vaan se antoi minulle kyvyn tavoitella -
upeaa uraa toimintaelokuvissa.
En olisi yhtä kokenut toimintaelokuvissa -
tai edes tieteiselokuvissa ilman taustaa tanssissa.
Tanssi antoi minulle kyvyn lähestyä hahmoja -
myös fyysiseltä kantilta, ei vain sisäiseltä.
GAMORAKSI MUUNTAUTUMINEN
Zoe oli ykkösvalintani Gamoraksi, koska hän on fantastinen toimintasankari,
ja tarvitsimme sitä.
Ihmistä, jolla oli hänen syvyytensä ja taikaa silmissään.
KÄSIKIRJOITTAJA/OHJAAJA GUARDIANS OF THE GALAXY -TRILOGIA
Sitä etsin näyttelijöistä.
Ihmistä, joka tuntuu silmiin katsoessa olevan aina läsnä.
Minussa on paljon asioita,
jotka siirrän alitajuisesti esittämiini hahmoihin.
Kun rakensin Gamoraa,
tiesin, että hänellä olisi paljon toimintakohtauksia.
En halunnut hänen näyttävän tyypilliseltä kamppailijalta.
Ajattelin: "Mitä voin lisätä häneen?"
Miekka on hänen asevalintansa. Se on hyvin klassinen -
ja vanha taistelumuoto.
Muistan ajatelleeni,
että haluan hänen liikkuvan tavalla, joka kutsuu vihollista luokseen -
samoin kuin härkätaistelija härkää.
Härkätaistelijat liikkuvat aika sulavasti.
Se on tanssia härän kanssa.
Se on kaksintaistelu.
Ajattelin: "Jestas, tämä Gamora on."
Nebula.
SISARRAKKAUTTA
En usko, että olisin nyt tässä ilman siskojeni vaikutusta.
Kasvoimme toisillemme solidaarisina,
mitä tarvitaan vastoinkäymisistä selviämiseen.
Olimme aina yhdessä. Emme aina pitäneet toisistamme,
mutta rakastimme toisiamme.
Gamorana kohtaan siskoni Nebulan,
joka on täysin erilainen kuin minä.
Pääsen näistä kahleista kohta -
ja tapan sinut. Vannon sen.
Nebula on äärimmäisen monimutkainen.
Heidän välillään on paljon tunteita.
Sanoisin, ettei se ole kovin tyypillistä supersankarille.
Olen Thanosin tytär. Kuten sinäkin.
Gamora ja Nebula käsittelevät molemmat sitä, että he ovat -
äärimmäisen väkivaltaisen superroiston, Thanosin, kasvattamia.
Hän käytännössä kaappasi lapset -
ja yritti muuttaa heidät sotureina oman egonsa jatkeiksi.
Hän oli äärimmäisen julma koko prosessin ajan.
Naisena Gamoran kaltaista hahmoa kirjoittaessa -
kanavoin siihen paljon sisarusten kilpailua,
jota koin oman sisarukseni kanssa.
Yksi asioista, joita halusin tutkia,
oli ajatus siitä, että Nebulan ja Gamoran usutti toistensa kimppuun -
heidän isähahmonsa.
Hyvin tehty, tytär.
Hän tietää, miten voimakkaita he ovat. Jos he liittoutuisivat,
he voisivat kukistaa hänet.
Suututit lempityttäreni, Gamoran.
Hän usutti siskokset toisiaan vastaan.
Gamora voitti aina, koska hän oli parempi taistelemaan. Kultainen lapsi.
Nebula oli siitä niin katkera,
että otti sen henkilökohtaisesti.
Henkilökohtaisena loukkauksena.
Minulla ei ole kokemusta huomion jakamisesta -
sisaruksen kanssa,
joten minun piti tehdä taustatutkimusta -
sisarusten suhteisiin, koska ne ovat niin monimutkaisia.
Oli toteutunut unelma nähdä kahden siskoksen taistelu,
koska ollessani seitsemän tai kahdeksan ikäinen -
tappelin siskojeni kanssa. Mielessäni se näytti juuri siltä.
Tai niin halusin tehdä heille.
Mutta nämä siskokset rakastavat toisiaan paljon.
Siksi viha on niin voimakasta.
Varsinkin Nebulan raivo ja viha ovat hellittämättömiä.
Kun olimme lapsia, isäni halusi, että harjoittelisimme yhdessä.
Joka kerta, kun siskoni voitti,
isäni vaihtoi osiani mekaanisiksi,
koska halusi minun olevan siskoni vertainen.
Nebulan näkökulmasta -
hän oli hyvin vihainen Gamoralle,
koska Gamora määrätietoisesti voitti heidän jokaisen taistelunsa -
saadakseen Nebulan näyttämään huonolta -
isänsä edessä.
Nebulalla ja Gamoralla on kohtaus, jossa he riitelevät -
ja huutavat toisilleen.
Sitten se yhtäkkiä muuttuu tunteelliseksi.
Tunnelma muuttuu nopeasti, ja siinä näkee hieman -
Nebulan tunteita Gamoraa kohtaan.
Ei sinun ole aina pakko voittaa minua.
Minä en ole se, joka lensi halki universumin voittaakseen.
Älä kerro minulle, mitä minä haluan.
Ei minun tarvitsekaan. Se on ilmiselvää.
Sinä olet se, joka halusi voittaa. Minä halusin vain siskon.
Hän on yhtäkkiä haavoittuvainen. Gamora katsoo häntä hämillään:
"En ymmärtänyt sitä sinusta aiemmin,
"mutta näen sinusta toisen puolen.
"Et ole vain vihainen. Olet loukkaantunut ja hauras."
Se oli läpimurto heille sisaruksina.
Olit kaikkeni.
Mutta sinun piti saada voittaa.
Thanos vei minulta silmän päästä -
ja aivot kallosta.
Ja käden kehostani -
sinun takiasi.
Kun Nebula katsoo Gamoraa -
ja sanoo, ettei halunnut voittaa, vaan siskon,
se koskettaa Gamoraa.
Kun Gamora halaa Nebulaa Guardians 2:n lopussa -
ja...
Nebula vain seisoo halattavana, eikä tiedä, mitä...
Tosi outoa.
Hän vain seisoo halattavana. Sitten Nebula siirtää kätensä,
tähän tapaan, ja halaa häntä takaisin.
Hän halaa hetken siskoaan.
Se hetki on minulle tosi tärkeä.
Tosi tärkeä.
Se hetki, jonka näemme laajakulmana,
on yhtä merkittävä kuin mikään ikinä kuvaamani.
Koska siinä henkilö alkaa hyväksyä rakkautta.
Olet aina siskoni.
Ne ovat upeita kohtauksia.
Ne hetket oli upeaa kokea jonkun Karenin kaltaisen kanssa.
Sellaisen luottamuksen muodostaminen näyttelijättäreen oli upeaa,
koska siihen asti urallani oli harvoja hetkiä,
joissa olin näyttelijättären kanssa.
Olin yleensä ollut ainoa nainen koko näyttelijäkaartissa.
En pyytänyt apuasi.
Ja silti aina tarvitset.
Kun Nebulaa esitti joku sellainen kuin Karen,
en välittänyt, vaikka emme tulisi toimeen elokuvassa.
Sain olla siskon kanssa kuvausten ulkopuolella, ja se oli ihanaa.
Meidän luullaan vihaavan toisiamme.
- Emme vihaa. Olemme läheisiä. - Ollenkaan.
Olemme tosi läheisiä.
Näytämme kaksosilta.
Me lähennyimme, kun esitimme siskoksia -
ja vietimme paljon aikaa yhdessä.
Zoe on ollut opettajani. Hän tehnyt enemmän isoja elokuvia.
Se oli minulle uutta.
Hän otti minut siipiensä suojaan kuin pikkusiskon.
En ollut yhtään urheilullinen lapsi. Olin enemmänkin teatterinörtti.
Kun sain roolin, en ollut hyvä tappelemaan.
Nebulalla on elokuvassa paljon stuntteja ja taistelukohtauksia.
Minun piti treenata kaksi kuukautta ennen taistelukohtausta -
Nebulan ja Gamoran välillä. Se oli mahtavaa.
Tunsin olevani toimintasankarien alokasleirillä.
Zoe auttoi minua stunteissani.
Olen tosi pitkä, joten kyyristelen.
Jo alusta saakka hän kielsi tekemästä niin.
Sitten hän opetti minut juoksemaan.
Juoksin aiemmin kummallisesti nyrkit puristettuina -
ja ajattelin sen näyttävän siistiltä. Hän sanoi: "Avaa kätesi."
Ja hän opetti minut lyömään kovaa.
Yhtäkkiä en enää ollut surkea tappelija.
Olin aika hyvä.
Meistä tulee siskokset.
Meillä oli monia tunteellisia kokemuksia -
kohtausten aikana, emmekä voineet olla lähentymättä.
Voimme pysäyttää hänet.
Hän innoittaa minua taistelemaan uskomani puolesta -
ihmisenä ja esiintyjänä.
Hän tietää, mitä haluaa.
Hänellä on mielipiteensä ja hän kertoo ne.
Sitä on voimaannuttavaa katsoa. Tunnen oppineeni -
hallitsemaan itseäni.
Nyt!
EMPATIAN VOIMA
Hän on liian vahva. En pysty!
Minä uskon sinuun.
Nuku!
Uskon, että Gamora ja Nebula tuntevat yhteyttä Mantisiin -
hyvin aikaisessa vaiheessa.
Erona Mantisiin on se, että hän ei ole kokenut -
samanlaista määrää väkivaltaa kuin Gamora ja Nebula.
Ego löysi minut, kun olin toukka-asteella.
Orpo omassa kotimaailmassani.
Hän kasvatti minut itse ja piti omanaan.
Guardians of the Galaxy -elokuvat ovat hyvin koskettavia,
koska ne kertovat itse valitusta perheestä.
Hän on ystävämme.
Ette tee muuta kuin huudatte toisillenne. Ette te ole ystäviä.
Olet oikeassa. Olemme perhettä.
Ketään ei jätetä jälkeen.
Pidän siitä, miten sitkeitä naishahmot ovat.
Rakastan Karenia.
Hän on oikeasti tosi erilainen kuin hahmonsa.
Haluaisin Nebulan käyvän Chuck E. Cheesessä ja kukistavan Thanosin.
Ja Zoe on uskomaton.
Muistan menneeni halloweenjuhliin -
ensimmäisen Guardians of the Galaxyn jälkeen,
ja halusin pukeutua Gamoraksi.
Ostin vihreää meikkiä ja punaisen peruukin.
Se ei näyttänyt hyvältä, mutta halusin olla Gamora.
Sitten sain Mantisin roolin, joten se oli aika hassua.
Kuten Mantis, olen aina tuntenut olevani erilainen.
Oli hyvin vapauttavaa esittää tällaista hahmoa,
koska sain olla kummallinen ja outo ja olla taas lapsi.
Isäni oli diplomaatti, joten matkustin lapsena paljon.
Luultavasti siksi pidin eskapismista ja matkustelusta,
enkä viipynyt pitkään samassa paikassa.
Sitä rakastan elokuvissa.
Niissä voi siirtyä hulluun mielikuvitusmaailmaan.
Saanko silittää koiranpentuasi? Se on hurmaava.
Saat.
RUUTUTESTI
Tätä kutsutaan käytännön pilaksi.
Pidin siitä.
Pidin Mantisin hahmossa siitä, että hän on empaatti.
Hänen supervoimansa on se, että hän pystyy koskettamalla -
muuttamaan henkilön tunteita.
Keitä te olette?
Sinua pelottaa.
Olen itse hyvin emotionaalinen, joten ymmärrän sen.
Tunnen empatian.
Sitä tarvitsee yhteyteen toisten ihmisten kanssa -
ja paremmaksi ihmiseksi tulemiseen.
Toisista välittäminen on hyvin tärkeää.
Joiltakin puuttuu empatiaa.
Joidenkin pitäisi olla enemmän Mantisin kaltaisia.
Nuku.
SISARUUS LAVASTEISSA
B-merkki.
Nopeasti ja tehokkaasti.
Hyvä. Siistiä.
Jotkut meistä ovat tehneet tätä 30 vuotta.
Olin aina ainoa tyttö.
Aina.
Olin pitkään ainoa osastonjohtaja.
Kun ajattelen joitakin upeista miehistä,
jotka ovat tukeneet ja opettaneet minua,
monille heistä on vaikeaa,
kun työryhmään kuuluu enemmän naisia.
Mutta tiedän sen tärkeyden, sillä huomioimme asioita,
joita muut eivät.
Kun tekee toimintaelokuvaa, ei ole kyse yksilöstä.
Se on tiimityötä.
Käy!
On meikkitaiteilijaa, stunttikoordinaattoria,
pukusuunnittelijaa, koreografia,
ohjaaja... Ja sinä.
Yhden hahmon takana on paljon luottamusta.
Häntä kierrätetään ympäriinsä.
Olen Gamoran meikkaaja Guardians of the Galaxyssä.
Johdin osastoa elokuvassa Arvoituksia arkussa.
Zoe oli elokuvan tähti. Meillä synkkasi hyvin.
Puhuimme molemmat espanjaa ja meistä tuli tosi hyviä ystäviä.
Gamora ei ole ihminen,
joka vain maalataan vihreäksi ja kuvataan.
Vihreä maali maali kasvoilla ja tavalliset kulmakarvat -
ei ikinä näytä hyvältä.
Se näyttäisi halloween-meikiltä jonkin suuremman sijaan.
Sanoin: "Meidän pitäisi käyttää erikoistehosteita."
Otimme valoksen Zoen kasvoista ja rintakehästä.
Erikoistehostetiimi alkoi valmistaa proteeseja.
Peitimme kulmakarvat proteesilla.
Se oli haastavaa.
Yritimme löytää oikean vihreän sävyn, joka ei olisi vastenmielinen,
mutta olisi silti värikäs ja nuorekas.
Siten hän ei näyttäisi matelijalta.
Hän ei näytä niin kummalliselta, ettei hänestä löytäisi -
mitään samastuttavaa.
Se oli hauskaa, mutta työlästä.
Sen prosessin tulemme muistamaan.
Poikki.
Niinä kymmenenä vuotena,
jotka olen ollut Marvelilla, olemme pyrkineet -
löytämään naisia henkilökuntaamme.
Ei vain etualalle, vaan kulissien taakse.
Toimin aikoinani New Yorkissa indie-elokuvien lavastajana.
Naisena näissä töissä on olemassa katto.
Harvat naiset saavat mahdollisuuden työskennellä tällä valtavalla areenalla.
Varsinkaan osastonjohtajina ja lavastuksessa.
Agenttini soitti ja sanoi:
"James Gunn haluaa tavata sinut Guardians of the Galaxy 3:n tiimoilta."
Meillä oli hyvä tapaaminen.
Kun agenttini soitti myöhemmin ja sanoi,
että James halusi minut mukaan,
putosin kirjaimellisesti tuoliltani.
Maailmani ja urani muuttuivat.
Kaikki muuttui sen puhelun myötä.
James päätti ottaa riskin ja palkata jonkun,
jolla ei ollut tavanomaista kokemusta.
Se muutti urani,
mutta sen lisäksi taideosastot -
ja muut osastot pyrkivät ottamaan naisia enemmän mukaan.
Ensimmäinen päiväni kuvauksissa oli hullu.
Näin Zoen asussaan ja meikissään ja olin hämmästynyt -
hänen upeudestaan ja kehonkielestään.
Hän otti tilan haltuunsa.
Ajattelin: "Hän on uskomaton."
Se oli minulle 8-vuotiaana tosi pelottavaa,
mutta hän oli tosi ystävällinen.
Hän oli tosi lämminhenkinen ja ihana.
Hänen läsnäolonsa on motivoivaa.
Hän on tosi vahva ja fiksu.
Minäkin olen sellainen.
Kasvoin kodissa, jossa rakastettiin sarjakuvia,
Marvelia ja supersankareita.
On siistiä nähdä itsensä lempihahmonaan.
Rakastan ja ihailen Gamoraa, koska hän ei ikinä luovuta.
Se on tärkeä viesti, koska jos on nuori tyttö,
se antaa toivoa, että tunnelin päässä voi nähdä valoa,
ja että voi tulla vahvemmaksi.
VOIMAANNUTTAVAT SANKARIT
Näyttelijöinä meillä on voima inspiroida ihmisiä.
Meillä on sellaista voimaa.
Näen joka päivä naisia, jotka tulevat kertomaan hahmoni innoittavan heitä.
Hahmoni auttaa heitä jatkamaan.
He pukeutuivat hahmokseni halloweenina.
He pukivat tyttärensä hahmokseni.
En pidä sitä itsestäänselvyytenä.
Sellainen näkyvyys antaa heille tarkoitusta.
Se saa heidät tuntemaan tulevansa nähdyksi, kuulluksi ja juhlituksi.
Olen Priscilla Frederick-Loomis. Lempisupersankarini -
Marvel Cinematic Universessä on Gamora.
GAMORA-FANI
Gamora on äärimmäisen kova.
Samastuin automaattisesti hänen hurjuuteensa,
itsevarmuuteensa ja kamppailuunsa.
Hän ei pelkää haasteita.
Toivon, että voin olla sellainen.
Minusta tuli ammattiurheilija vuonna 2014.
Edustin Antigua ja Barbudaa.
Osallistuin olympialaisiin,
mutta en voittanut olympiakultaa.
Silloin näin itseni Gamorassa.
Näin hänen kamppailunsa ja tajusin, että voin olla supersankari,
vaikka minulla oli vaikea menneisyys.
Perheeni koostui vain minusta, äidistäni ja siskostani.
Kun näin Gamoran tällä matkalla,
yksinään ja erotettuna perheestään,
se kävi järkeen.
Minulla on etäinen suhde isääni,
ja näin, että voisin päästä sen yli.
Niinpä perustin oman järjestöni,
Priscilla E. Frederick Foundationin.
Päätavoitteemme on tukea yksinhuoltajaperheitä.
Autamme heitä taloudellisissa asioissa, asumisessa, missä vain he tarvitsevat.
Halusin varmistaa, että tein jotain, joka vaikuttaa maailmaan positiivisesti.
Toivottavasti voin olla se henkilö, joka auttaa maailman Gamoroja -
rakentamaan siltoja ja saavuttamaan tavoitteensa.
Rakastan ainutlaatuisia supervoimia omaavia hahmoja.
On tärkeää kertoa tarinoita -
kaikentyyppisistä hahmoista.
Rakastan Nebulaa,
koska hän oli todella paha -
ensimmäisessä elokuvassa, mutta sitten näemme muutoksen.
Hän muuttaa mielensä ja ryhtyy matkan varrella galaksin vartijaksi.
Hän on supersankari monien elämässä.
Olen Angel Giuffria.
Synnyin ilman vasemman käteni alaosaa.
Sitä sanotaan synnynnäiseksi raajan puutokseksi.
Guardians of the Galaxyssä Nebula oli hahmo,
jolla on proteesi.
Jossain vaiheessa hän katkaisee kätensä tehdäkseen jotain.
Ajattelin: "Tuo olen minä!" Otan käteni irti jatkuvasti.
Oli jännittävää nähdä niin voimakas -
ja hurja hahmo,
joka taistelee uskomansa asian puolesta,
koska minä olen aina tehnyt niin.
Lapsena raajan puuttuminen -
oli vaikeaa, koska tunsin joutuvani -
jatkuvasti kamppailemaan sopiakseni joukkoon.
Minun piti kehittää itselleni paksu nahka -
ja aika hyvä huumorintaju -
näyttääkseni, että fyysisestä poikkeavuudesta huolimatta -
olen samanlainen kuin muut.
Se, että olen ollut erilainen koko elämäni -
johti minut polulle, jolla voin sanoa:
"Anna minun näyttää, miksi erilaisuus on niin siistiä."
Nebulassa on paljon vihaa. Voin samastua siihen hieman,
koska oli turhauttavaa vakuutella ihmisille, että olin kunnossa.
Että erilaisuus ei ole paha asia.
En ymmärtänyt, miksi olin muka viallinen -
ja kehoni muka vajavainen, kun tällainen minä olen.
Kun näin Nebulan itsevarmana robottikropassaan, ajattelin:
"Voisin saada käteni näyttämään samalta."
Halusin näyttää samalta kuin hän elokuvassa.
On tärkeää nuorille amputoiduille -
ja raajapuutoksisille, oikeastaan kaikille,
että näemme olevamme olemassa dynaamisella tavalla,
jota ei ole näytetty medioissa.
Turhauttavaa on se, että siten ihmiset saavat tietää asioista.
Jos ei tunne ketään, jolla on bioninen käsivarsi -
tai jolle on tehty amputointi, miten siitä tietäisi?
Nebulan ja näiden upeiden hahmojen näkeminen -
varsinkin supersankarielokuvissa on jännittävää.
Saamme supersankarin.
Saan olla Nebula.
Mitä pidätte Guardians of the Galaxystä?
Uskon, että Marvel-elokuvat ovat niin menestyneitä, koska ne vievät -
meidät arkielämästämme fantastiseen maailmaan,
jossa kaikki on ihmeellistä ja hämmästyttävää.
Mutta kaiken sen alla on tärkeitä viestejä,
joihin voimme samastua omissa elämissämme.
Pidän siitä. Tykkään olla avaruudessa.
Saan esittää vähemmän tyttöystäviä ja enemmän naisosia.
Enemmän naisia.
Mitä?
Tarvitsen kuvan!
Meillä on tarinankertojina vastuu -
edustaa maailmaa sellaisena kuin se on nykyään.
He eivät ole vain kovia ja väkivaltaisia.
He ovat omituisia, kummallisia ja rikkinäisiä samaan aikaan.
Elokuva esittää naiset oikeammassa valossa.
Maailmassa on kaikentyyppisiä naisia,
joten on tärkeää heijastaa yhteiskuntaa, erilaisuutta, kaikkia sukupuolia.
Elokuvien pitää heijastaa oikeaa yhteiskuntaa.
Guardians of the Galaxy -elokuvat ovat hyvin koskettavia.
Minusta on tosi kaunista -
nähdä itsensä olevan edustettuna elokuvassa.
Lähden näistä elokuvista varmempana,
vahvempana, positiivisempana ja toiveikkaampana.
Tuntuu, että voimme hallita kohtaloamme.
Minulla on nyt tytär.
Hän on yksivuotias, joten hän ei ole nähnyt Marvel-elokuvia.
Mutta pidän ajatuksesta, että katsomme ne joskus,
ja hän voi samastua näihin hahmoihin.
Hän voi nähdä Gamoran, Nebulan ja Mantisin.
Jotain tapahtuu.
Pidän ideasta, että tyttäreni voi sanoa:
"En tarvitse poikaa pelastamaan minua. Voin pelastaa pojan itse."
Peter! Tartu käteeni.
Zoe Saldana!
Hyvä, tyttö!
Toivon inspiroituvani aina elokuvissa käydessäni.
Odotan innolla lisää tarinoita sankarittarista.
Naissankareista.
Koska nautin tästä genrestä, toimintaelokuvista -
ja elokuvien katsomisesta nuoremman yleisön kanssa.
Se innostaa ja tekee ylpeäksi siitä, mitä tekee.
Jatketaan samaan suuntaan. Lisää, kiitos.
Tekstitys: Antti Pakarinen