Kaj je to, jebenti?
- Plačala boš za svoja dejanja. - Za katera?
Za to, da sem življenje posvetila izkoreninjanju zla?
Da sem onesposobila grožnje? Branila državo?
To povej drugim operativcem.
- Kaj? - Žrtvuješ nas, zavržeš.
Vodiš nezakonite operacije.
Uničiš vse, ki so po tvojem nevarni. Tudi svoje ljudi.
- Zdaj si angel usmiljenja? - Ti moški in ženske ti zaupajo.
Se sploh slišiš? Kaj misliš, kako to deluje?
Vohune odstranimo. Dobri ljudje umrejo.
To je cena svobode, fant.
Imamo ga.
Kaj sta sploh nameravala narediti? Ukrasti arhiv in ga razkriti?
Vedela sta, da vaju bom označila za izdajalca.
Resnica je pomembna.
- Jaz diktiram resnico. - Veva.
Ni nama treba prepričati sveta o resnici.
Samo njih.
Dajmo.
- Dajmo! - Nazaj!
- Dajmo! - Dol!
Jacque, saj se spomniš domoljubov
iz svojega tajnega programa, ne?
Seveda se.
Poslala si jih po svetu, da bi izvajali tvoje ukaze.
Poiskal sem jih in jim povedal, kaj sem izvedel v tvojem arhivu.
Zanimalo jih je več.
Povabil sem jih sem, da bi jim ti povedala kaj več o tem.
- Glej, kaj si naredil. - To, za kar smo ga izurili.
Pripravi načrt, sprejmi izziv.
Zvabila sva te sem, da bi se pogovorili.
Lahko si misliš, da imajo vohuni veliko vprašanj zate.
O smrti civilistov, pomanjkanju nadzora,
predvsem pa o odstranitvi operativcev, kot so oni.
O umiranju dobrih ljudi.
Uničila si vse, kar sem imela rada in v kar sem verjela.
Naša država je zato varnejša.
Mogoče je, mogoče ni.
Resnica je pomembna in bo prišla na dan.
To gre direktorju nacionalne obveščevalne službe. Tvoj program je končan.
Se ti to res zdi zmaga?
Ne.
Tragedija je.
Zaupala sem ti. Naredila bi vse, kar bi mi rekla.
Nisem si mislila, da bom morala postati pošast kot ti, da te porazim.
Sidney.
Nič ti ni bilo treba postati.
Pošast si že bila.
DOBRODOŠLI V FAIRBANKSU
CIA
Jane, sva 10 km južno od Willow Creeka.
Policiste pošiljajo k vama.
- Vprašaj, ali imajo sliko. - Ima USGS kakšne posnetke?
Ne, je pa v bližini poštno letalo.
Pilot je potrdil dogajanje južno od jeza.
Najmanj štirje terenci, najmanj 12 oseb.
Pošlji enote.
Naj pridejo tiho, ne vemo, kaj se dogaja.
Razumem.
- Temu bova danes naredila konec, prav? - Oja, jebenti.
Ja, žrtvovala sem nekaj življenj.
Ko vodiš nalogo, ne narediš vsega, da bi jo izpeljal?
Prestopiš meje morale.
Ne sodim vas, vseeno mi je, kaj počnete na terenu.
Preden podvomite o moji vdanosti,
pomislite, koliko dobrega smo naredili skupaj.
ZDA so take zaradi nas!
Nikoli ne bi ogrozila programa.
In gotovo vam ne bi nikoli načrtno škodila.
Ampak če me že morate naslikati kot hudobnico,
prosim, prosim,
uporabite živahne barve!
NALAGANJE Z DISKETE
Drek.
Pridite!
Pridi, Marks! Pojdimo!
V kritje. Naj bodo komunikacije proste.
Za mano! Oči na peclje!
Krij me, Marks, prav?
- Kam greš? - Za Havlockom. Bo šlo?
- Ja. - Zdaj!
Pojdi!
Igra je končana, Sidney!
Čas je, da počistiva to sranje.
Sidney?
Robert je dovolil, da ga pri čudovitem delu ovirajo pravila.
Medve, draga moja,
razumeva, da je sočutje razkošje,
ki si ga ne moreva privoščiti.
Fak.
Prasica!
O bog.
Kaj je bilo?
Sidney, reci kaj. Ranjena si. Kaj je to?
- Kaj se je zgodilo? - Zabodli so jo.
- Jezus. Kako globoko? - Zelo.
- Skozi. - Globoko je.
Dvigniva jo. Dajva. Dajmo.
Marks!
- Marks! Na kamionet. - Na pomoč!
Umaknite se!
Prav. Fak.
- Grdo krvavi. - Jetra so.
Odpreti jo moramo, ugotoviti, kaj je, in ustaviti krvavenje.
- Prinesite vodo! Dajmo! - Takoj.
Poglej me.
- Copper River je uro stran. - Healy ni nič bliže.
Vprašaj, kdaj bi prišel helikopter.
Pokličimo rešilca iz Copper Riverja. Naj pripravijo operacijsko.
- Ja. - Pojdi.
Ne. Ne bom te zapustil.
Izkoristi zmedo.
Sprejmi izziv.
Odpeljati jo moramo čim prej.
Pridi. Držim te.
- Pridi. - Odeje.
Ja, odeje.
Ljubim te.
- Ljubim te. - Odeje!
- Frank, Frank. - Ja.
Veva, da ne bo prišla živa do Copper Riverja.
Gorvodno je vas ljudstva Dene. Imajo zdravnika in zdravila.
Uredi. Hutch ti bo povedal, kam moreš.
- Pojdi. - Frank. Rekel si, da me boš aretiral.
- Najbrž ti ne bo uspelo. - Ne obupaj še nad mano.
Pojdite.
Ti prasec. Ej!
Jebentiboga!
Sranje.
Fak!
Jebentiboga!
Levi! Miruj! Ne!
Fak.
Stoj!
Kaj boš naredil? Me boš ustrelil? Me boš ubil?
Miruj!
Nisem baraba, to veš. Rekel sem ti, da bova spremenila svet.
In sva ga. Bradfordko sva razkrinkala.
Njena pokvarjena mreža bo razpadla.
Aretiral te bom.
Kdo ve, kaj še je načrtovala? Koliko ljudi bi še umrlo?
To sva ustavila. Rešila sva jih. To sva naredila midva. Spusti me.
Ne morem. Šerif sem, ti pa ubežnik.
Sredstva ne opravičujejo cilja.
- Žrtve so. Odgovarjati moraš za to. - Odgovarjati?
Si ti odgovarjal? Imaš kakšno skrivnost?
Pa pištola pri tebi doma?
- Skril sem jo za tvoje dobro. - Po pravilih bom ravnal.
Po pravilih?
Verjemi v to, če hočeš.
Lahko se pretvarjaš, da je to res, lahko pa se odločiš.
Odločiti se boš moral, kaj je prav in kaj narobe.
Lahko rešiš Sidney, lahko pa me aretiraš.
Sam se odloči.
Fak.
Fak!
Pizda!
Živjo.
Niže in na njeno levo.
Sranje.
Prav, trenutek.
Prav.
Ne morem speti sponke. Proti meni jo obrni.
- Hitro. - Trenutek. Jo dvignem?
Ja. Hitro. Vidiš, Stagg?
Prav. Molimo, da bo držala.
Stabilna je. Ne premikajte je.
Jaz jo imam.
Prav. Razkuži in daj novo kanilo.
Kenai, še odej prinesi.
Kaj se dogaja?
- Ne vem. - Ne veš?
Slabo kaže.
- Na zrak moram. - Prav.
- Kako je z njo? - Slabo.
Dojetrna dovodnica je preluknjana.
Portalna vena.
Spela sem jo s sponko, dajemo ji tekočino.
Tekočina bo povečala volumen in količino kisika.
Ampak rabi transfuzijo,
- preden nastopi hipoksija. - In?
Tega tu ne morem narediti.
Saturacija je malo čez 90 in pada.
Če bo še naprej krvavela, se bo saturacija nižala.
Ko bo pod 80 %, bo umrla.
Kaj bomo?
Helikopter je predaleč. V Copper Riverju ni transfuzije.
- Do Fairbanksa je uro in pol. - Ni časa.
Tudi če bi bile ceste prevozne, kar bi bil čudež, ne bo preživela.
Motorne sani imamo. Po bližnjici bomo šli.
Če bi imeli dovolj bencina, mogoče.
- Goriva niso pripeljali dober teden. - Mora v Fairbanks.
Pripravimo jo za prevoz.
Ne razumete, kako huda je poškodba.
Če bo ostala tu, bo umrla.
Tako dolge poti ne bo preživela.
Prav. Kaj potem? Ženska umira.
Če umre, smo mi krivi. Kaj lahko naredimo?
To počnemo, ne?
Sodelujemo, delimo, kar imamo, preživimo.
- Torej… - Pa psi?
Cappy ima šest haskijev. Tank bi lahko vlekli.
Pojdi ponj. Bravo, fant.
Pa dajmo.
Nerad rečem, ampak tudi s psi… Najbrž boš moral po celem snegu.
- Upočasnilo te bo. - Ne sme umreti.
Šel bom čez prelaz, po stari cesti, po gozdarski poti,
in prišel na glavno cesto.
Dobiti moramo Shooterja Browna. Tam blizu stanuje.
Naj nas z avtom počaka na koncu gozdarske poti.
Od tam bomo šli v Fairbanks. Je v redu?
Drži se.
- Hiteti boš moral kot veter. - Pojdimo.
- Pripravila sem vam nahrbtnik. - Jaz pa puško.
Hvala, Riff.
Hvala. Prav.
- Prav, Hutch. - Ko boš prečkal prelaz, bo šlo na tesno.
- Kdaj pa ne gre na tesno? - Ja.
Smo? Prav.
Prav. Pa dajmo.
Teci!
Dajmo! Teci!
Spraviva jo v avto.
- Ne, ni govora. Ne bom je peljal. - Kaj?
Donnie je mrtev zaradi nje. Pa policistka Reed in drugi.
- Shooter… - Svoje delo opravljaš,
mene pa pusti. Lahko najdeš moralno opravičilo,
jaz pa bom mirno spal, tudi če ženska umre zaradi mene.
Nisi tak, Shooter.
Zakon me ne obvezuje, da moram pomagati.
Ni se mi zdelo, da daš kaj na zakone.
Ampak ker daš, začniva pri tem, da nimaš registrske tablice.
Jebi se.
Poglejva v vozilo. Kaj imaš?
Glej, glej.
Odprta embalaža alkoholne pijače v vozilu. Prekršek.
Odstranitev varnostnega pasu. Dovolj kršitev je,
da ti zasežem avto do konca sezona lova na volkove.
Pa saj ne bo škode, ker ne znaš streljati, samo piti.
Jebenti. Tako torej?
Tako je, Shoot. Zdaj pa jo naloživa.
Pridi.
Prav.
Pazi na pse.
Prost bolničar v lekarno.
Ne me jebat.
- Ja. - Frank, našli smo Havlocka.
Fak.
- Te boli koleno, kaj? - Vse me boli.
- Je nesrečo prijavil pilot? - Ja, zaloge je vozil.
Ko smo prišli, ni več veliko ostalo.
Je prehitro zavil?
Ne. Poledica, zavrl je in odneslo ga je v prepad.
- Poetično, bi rekla. - Ja, zakaj?
Na koncu ga nismo dobili mi, ampak Aljaska.
Smo prepričani, da je on?
Preveč zoglenel je za prstne odtise, ampak avto je ukraden.
Prave višine in teže je.
- Tudi DNK ne moremo dobiti, ne? - Frank, on je.
Manjka mu celo kočnik, s katerim je na letalu
odklenil lisice. Glej.
Najbrž ne morem verjeti, da je končano.
Aljaska ga je dobila.
Tommy, kaj je?
Vodja obrata je ustavil turbine, našli so ostanke Bradfordove.
- Ogabno. - Ja.
- Boš poklical oglednika? - Sem ga že.
- Je kaj o Scofieldki? - Ne, ne še.
MOLI ZA FAIRBANKS
- Se vidiva prihodnjič? - Upam, da na obali na Floridi.
- Prevroče. - Drugačni ste.
- Hvala, da si prišel, Ted. - Sem šel vsaj iz mesta.
- Hutcha poznaš? - Kako je tvoj oče?
Nazadnje sva se videla med ribolovom na Twentymilu.
Še dela težave?
- Mamo še vedno spravlja ob živce. - Samo vaju ima.
Med potjo so mi vse povedali. Menda je podatkov malo.
Kaj se je zgodilo?
Še sami ne razumemo popolnoma.
Pravijo, da je vpletena Cia, neka Jacqueline…
- Bradford. - Ja. Bradford.
Ted… To počnem že vse življenje.
Zaupam samo peščici politikov. Si eden najboljših ljudi, ki jih poznam.
Zato bi ti rad to dal osebno.
- Kaj pa je to? - Resnica.
Govorila bova, ko jo boš pogledal.
Hotel sem, da jo ima nekdo, ki mu zaupamo.
Nekdo, ki ima možnost, da sproži temeljito preiskavo.
Ja.
Guvernerka.
- Nazaj jo bom poklical. - Ted, oglasi se.
Guvernerka je. Zunaj bova počakala.
Kaj?
- Smehljaš se. Zakaj? - Neumno je.
Zakaj?
Ne vem, samo…
Najboljši človek, ki ga poznam, da disketo najboljšemu, ki ga pozna,
to mi daje upanje.
- Si se raznežil? - Jebi se.
To je bil kompliment.
Res je. To cenim.
Jaz tudi.
- Ampak ne navadi se. - Ti se ne navadi.
Še vedno te nabrišem pri hokeju.
Kako se počutiš?
Moram reči, da sem imela srečo?
Ker bi lagala.
Saj ne bi prvič.
- Kako ste me spravili sem? - Veliko pomoči sem imel.
- Arhiv. - Na varnem je.
Pri nekom, ki mu zaupam.
Resnica bo prišla na dan.
Še nekaj ti moram povedati.
Nesreča je bila. Truplo smo našli.
- Misliš, da je Levi? - Mnogi si želijo, da bi bil on.
Najbrž ni treba razlagati, zakaj.
Moje delo je bilo najti 52 kaznjencev. Imena tvojega moža ni bilo na seznamu.
Kaj?
- Saj je vseeno. - Ne, ne. Mogoče pa meni ni.
O Bradfordki premišljujem.
O njenih besedah.
Ves čas sem se prepričevala, da sem se izgubila v vsem tem.
Nisem se izgubila.
To me ni spremenilo.
Razkrilo je, kakšna sem vedno bila.
Res verjameš to?
Premišljujem o…
…mrtvih šerifih na letalu.
O ljudeh v tem mestu.
O tvojem prijatelju Donnieju.
Vsi so umrli zaradi mojega ravnanja.
Sama sem se tako odločila, ker se mi je tako zdelo prav.
- Oče bi to preziral. - Ni se znašel pred enakimi odločitvami.
Delal je po pravilih. Živel je po pravilih.
Spij malo.
Ko si me vprašala glede hčerke Ruby, ti nisem povedal vsega.
Tistega dne so streljali name
in jo ubili v navzkrižnem ognju
zaradi moje zavestne odločitve.
Ko sem pokopal hčerko,
sem si prisegel, da bom vedno delal po zakonih.
Prisilil sem se, da to počnem.
Ko delaš po pravilih, se ti ni treba več odločati.
Ni subjektivnega pogleda na to, kaj je prav in kaj ne.
Nisi odgovoren za škodo, ki nastane zaradi tvoje odločitve.
Svoje delo opravljaš in krivdo zvališ na pravila.
Ampak, Sid, resnično verjameš, da pravico najdeš v pravilih?
Ali misliš, da rabimo ljudi, ki znajo sprejemati težke odločitve,
včasih nemogoče odločitve, in hitro?
Ne strinjam se z vsem, kar si naredila.
Lahko pa razumem.
Tvoj oče bi se strinjal, da si se žrtvovala za plemenito stvar.
Se bova videla pred sojenjem?
Misliš, da bo sojenje? Daj no.
Misliš, da ti bojo sodili, ko bojo dojeli, da boš izdala umazanije o Cii? Bradfordki?
Bojo. Javnosti ne bojo dovolili na sodišče.
Sklicevali se bojo na vse varnostne protokole, da to ne bi prišlo v javnost.
Ne delam si utvar, da se bom izognila obtožbi.
Res zaupaš prijatelju, ki si mu dal arhiv?
Z življenjem.
Grem.
Pojdi domov, Frank.
Torej…
Z Lukom sva se pogovarjala in oba…
Rabila sva samoto.
In… Ne jaz ne on nisva vedela oziroma ne veva,
kako gremo lahko naprej kot družina.
Ampak prav to moramo.
- Naprej moramo. - Prav. Strinjam se. Vem.
V težavnem položaju smo.
Oči, reci kaj.
Predal bom pištolo.
Priznal bom, kaj sem naredil, in sprejel posledice.
Misliš, da bo to oživilo mojo sestro? Da bomo zato spet družina?
Paddy Coogan je mrtev. Ruby tudi. In? Kaj zdaj?
Bova izgubila še tebe?
To bo samo uničilo to družino.
Se je lahko znebiš?
- Sin, ne… - Znebi se pištole.
To sem enkrat že naredil. Zato smo tu, ne?
Prav je, da odgovarjam za to.
Kaj pa je prav za Luka?
In kaj je prav zame?
Poglej, koliko dobrega si naredil, Frank.
Ja, si. Odplačal si svoj dolg.
Vsi smo ga odplačali.
Če moramo plačati še kaj, bomo plačali skupaj.
Vesta, kaj to pomeni?
Te stvari se vrnejo in imajo posledice.
- To je pomembna odločitev. - Ja.
Tu se odločamo kot družina.
Potrebujeva te tu.
Kar se mene tiče, je nikoli ni bilo.
Pištole nisem nikoli videl.
Jaz tudi ne.
- Res hočeta to? - Ja.
Ja.
Čas je.
Čas je, da gre ta družina naprej.
Hudiča.
- Veš, kaj mislim? - Kaj?
Da bi morala nabaviti kad iz cedre za namakanje.
Kaj praviš? Dala bi jo med drevje za kočo za goste.
Na drva, ne na elektriko. Kaj praviš?
- Ne bi prej popravili odtoka? - Sem ga že.
Mami, zračni taksi je pripeljal tudi zamrznjene pice.
- Lahko? - Ne, večerjo bom skuhala.
- Živjo, Kira. - Živjo.
Mama vam pošilja tole.
- Darilo za novo hišo. - Ne bi bilo treba.
Hvala.
- Fak. Jebentiboga. Luke! - Ja?
Kaj sem rekel glede puščanja pokrova barve?
Živjo, Kira.
- Da bo kdo stopil na pokrov. In sem. - Žal mi je.
- Prav je tako. - Zelo lepo je. Zahvali se mami.
- Sporočilo ji bom poslala. - Pica.
- Upam, da jo bomo jedli nocoj. - Mami ne dovoli.
- Kaj? - Ne.
- Daj no, oplemenitil jo bom. - Ej, vse boš umazal.
- O, vse bomo umazali. - Nehaj.
Kravata me duši v visoki družbi, ves dan jokam.
Oči, prosim, ne. Nerodno mi je.
Ves čas sva se primerjala s sosedi…
Tega ne morem gledati.
Še vedno gradim…
- Daj no. - Pa si ju spodil.
Osnove ljubezni…
- Tak romantik si. - Mogoče je čas, da…
Luckenbach, Teksas, Waylon in Willie in fantje.
Mogoče je prva rezervacija.
- Mogoče je pleskar. - Ja. Mogoče bo on popravil odtok.
- Aja? To bom popravil. - Nehaj.
- Žalostne pesmi Hanka Williamsa… - Halo? Ja, tu je.
Zate je.
Kdo je?
Ne vem.
Luke.
- Ja? - Živjo, Frank. Kako si?
- Slabše kot pred minuto. - To ni lepo. Te ne skrbi zame?
Niti najmanj.
Te ne zanima, kako sem se rešil?
- Najbrž s pomočjo Juliana Steela. - Mu je bilo tako ime?
Našel sem truplo, ko sem iskal z domačini.
- Vedel sem, da bo prišlo prav. - Gor glejte.
Ni prišel do Oklahome, ne?
Ne, je bil pa koristen.
Upal sem, da bo požar uničil njegovo DNK. Ampak to veš, ne?
- Zakaj nič ne rečeš? - Ker nisi več moj problem, Levi.
- A tako? - Ja, tako.
Lahko živim s tem, da si nekje na svetu.
Dokler si čim dlje od mojega kotička sveta.
- To bo težko. - Zakaj?
Ker sta ti in tvoj kotiček sveta
zdaj središče vsega. Drugič ti bom razložil.
- Opravek me čaka. - Ne, povej.
Prepričati sem se hotel, da je tvoja družina varno doma.
Pusti mojo…
- Si prepričan o tem? - Ja.
Čisto res?
- Ja. - Nor si.
Kaj naj rečem…
Ženo ljubim.
Prevedla Lorena Dobrila