- Hva i helvete er dette? - Revansj for det du har gjort.
Og hva har jeg gjort? Brukt livet på å utrydde ondskap?
Fjerne trusler? Forsvare landet?
Fortell det til de andre agentene dine.
- Hva? - Du ofrer oss.
Du rydder oss av veien. Du kjører hemmelige operasjoner,
og du fjerner alle du anser som en trussel, også dine egne.
- Og nå er du en reddende engel. - De menneskene stoler på deg.
Hører du hva du selv sier? Hvordan tror du dette fungerer?
Kilder fjernes. Gode folk dør.
Det er frihetens pris, valpen.
Vi har den.
Hva tenkte dere to å gjøre?
Stjele arkivet og eksponere det?
Trodde dere ikke jeg ville stemple dere som forrædere?
Sannheten betyr noe.
- Sannheten er det jeg sier. - Det vet vi.
Vi trenger ikke å overbevise verden om sannheten.
Vi må bare overbevise dem.
Kjør, kjør, kjør!
- Unna! - Hei!
Tilbake!
Kjør, kjør, kjør!
- Hei! - Ned!
Du husker vel de patriotiske menn og kvinner
som utgjør skyggeprogrammet? Så klart at du gjør det.
Du har dem stasjonert rundt i verden for å utføre oppgaver for deg.
Jeg har kontaktet dem og delt det jeg har funnet ut fra arkivet ditt.
Og de ville vite mer.
Så jeg inviterte dem hit for å diskutere detaljene med deg.
- Se hva du har gjort. - Han gjorde det vi har lært ham å gjøre.
Legge en plan og omfavne det vanskelige.
Vi lurte deg hit så dere kan snakke sammen ansikt til ansikt.
Du skjønner nok at agentene har mange spørsmål å stille.
Om sivile dødsfall og manglende tilsyn.
Men mest om hvordan operative som dem selv blir fjernet.
Hvordan gode menn dør.
Alt jeg elsket, alt jeg trodde på, har du tatt fra meg og ødelagt.
Og derfor er landet vårt tryggere.
Kanskje. Kanskje ikke. Men sannheten betyr noe, og den skal ut.
Jeg sender dette til etterretningssjefen. Programmet ditt er over.
Kaller du dette en seier?
Nei. Det er tragisk.
Jeg stolte på deg. Jeg ville gjort hva du enn sa.
Trodde aldri jeg måtte bli et monster som deg for å få has på deg.
Sidney.
Du trengte ikke å bli noe som helst.
Monsteret er den du alltid har vært.
VELKOMMEN TIL FAIRBANKS
Vi er ti kilometer sør for Willow Creek.
Sentralen har kontakt med betjentene. Sender enheter til deg.
Spør om de kan se dem.
Klarte USGS å sende video?
Nei, men FAA fant en pilot som flyr post i området.
Han bekrefter aktivitet sør for Nenana-demningen.
Minst fire SUV-er, et dusin personer, kanskje mer.
Be dem skynde seg.
Be dem være stille. Vi vet ikke hva som venter oss.
Mottatt.
Du og jeg setter en stopper for dette i dag.
Ja, for faen.
Ja. Jeg ofret noen liv for å redde millioner.
Når dere driver en operasjon, gjør dere ikke det dere må for å nå målet?
Dere tøyer grensene.
Jeg dømmer dere ikke. Jeg bryr meg ikke om hva dere gjør i felten.
Men før dere stiller spørsmål ved min lojalitet,
må dere huske alt det gode vi har gjort sammen.
USA er USA på grunn av oss!
Jeg ville ikke skadet programmet.
Og jeg ville aldri gjort noe for å skade noen av dere med hensikt.
Men hvis det skal males "skurk" på meg…
…vær så snill, vær så snill…
Bruk sterke farger!
LASTER OPP
Faen.
Kom igjen!
Kom igjen, Marks! Få opp farta!
Hold dere i dekning. Hold radioen åpen.
Vær på vakt.
Marks, du dekker meg. Er du klar?
- Hvor skal du? - Etter Havlock. Klar?
- Ja. - Nå!
Gå!
Spillet er over, Sidney!
På tide å legge rotet bak oss.
Sidney?
Robert lot reglene komme i veien for å gjøre gode ting.
Men du og jeg, min kjære,
forstår at medfølelse er en luksus vi ikke har råd til.
AVLOGGET
Helvete.
Tispe!
Herregud.
Hva skjedde?
Snakk til meg. Du er skadet. Hva var dette?
- Hva skjedde? - Hun ble knivstukket.
- Herregud. Hvor dypt er det? - Det er dypt.
- Helt inn. - Det er dypt.
La oss få henne opp. Kom igjen.
Kom igjen.
Marks!
- Marks! Tilbake til bilen. - Hjelp!
Unna vei!
Ok. Faen.
- Hun blør mye. - Det er leveren.
Det må være vaskulært. Vi må åpne henne. Se hva som er skadet og stoppe blødningen.
- Kan dere finne vann? Finn væske! - Ja.
Se på meg.
- Copper River er en time unna. - Healy er ikke nærmere.
Spør Fairbanks om når vi kan få medevac hit.
Vi ringer Copper River, får en ambulanse på vei og en operasjonsstue klar.
Dra.
- Nei. Jeg forlater deg aldri. - Utnytt situasjonen.
Omfavn det vanskelige.
Greit. Vi er nødt til å flytte henne.
Vi må dra. Kom igjen. Jeg har deg.
- Kom igjen. - Tepper.
Ja, skaff tepper.
Jeg elsker deg.
- Jeg elsker deg. - Skaff tepper.
- Frank, Frank, Frank. Frank. - Ja.
Hun klarer seg ikke helt til Copper River.
Oppover elven, Salt Creek. Der er det en dene-landsby.
- De har medisinsk utstyr og en lege. - Greit.
Hutch viser vei.
- Kom igjen. - Frank.
Du sa at du skulle pågripe meg. Jeg tror ikke det kommer til å skje.
Ikke mist troen på meg. Greit. Dra nå.
Din jævla… Hei!
Helvete heller.
Faen.
Helvete!
Faen heller.
Levi! Ikke rør deg! Ikke…
Faen.
Bli stående!
Hva vil du gjøre?
- Vil du skyte meg? Drepe meg? - Ikke rør deg.
Jeg er ikke skurken. Det vet du. Jeg sa at vi skulle forandre verden.
Det har vi gjort. Vi eksponerte Bradford. Det korrupte nettverket hennes kollapser.
Og nå pågriper jeg deg.
Hvem vet hva mer hun planla? Hvor mange flere som ville blitt drept?
Vi stoppet det. Vi reddet dem. Det gjorde vi. Du må la meg gå.
Det kan jeg ikke. Jeg er marshal, og du er en rømling.
Målet helliger ikke middelet. Folk er døde. Du skal holdes til ansvar.
- Legg deg ned. - Har du blitt holdt til ansvar?
Har du hemmeligheter? Hva med pistolen jeg fant hjemme hos deg?
- Den jeg gjemte for å beskytte deg. - Jeg må følge reglene.
Det kan du tro hvis du vil. Du kan late som det er sant, men du har et valg.
Du må ta et valg om hva som er riktig og galt.
Du kan redde Sidney eller pågripe meg.
Det er ditt valg.
Helvete.
Helvete!
Hei.
Lavere og på venstre side.
Pokker.
Ok, vent litt.
Ok.
Jeg får ikke klemt det igjen. Snu henne mot meg.
- Fort. - Vent. Greit. Løfte henne?
- Ja. Fort. - Ok.
Kan du se inn der, Stagg?
Ok. La oss håpe det holder.
Hun virker stabil. Ikke la henne bevege seg.
Jeg tar det.
Greit. Desinfiser henne og gi henne mer drypp.
Kenai, du må hente flere tepper.
Hva skjer her?
Jeg vet ikke. Det ser ikke bra ut.
- Jeg… Jeg trenger frisk luft. - Gå utenfor.
- Hvordan går det med henne? - Ikke bra.
Hun har et sår i en levervene. Portalvenen, tror vi.
Jeg har satt klemme på den, og vi gir henne væske.
Væsken vil bidra til å få opp volumet og øke oksygennivået.
Men hun trenger blodoverføring før hun blir hypoksisk.
Og det kan jeg ikke gjøre her.
Oksygennivået i blodet er rundt 90 og synkende.
Etter hvert som hun fortetter å blø, vil nivået falle mer.
Når det kommer under 80 prosent, mister du henne.
Hva gjør vi?
Medevac er for langt unna. Og de kan ikke gi blodoverføring her.
- Hva med Fairbanks? - Vi har ikke tid.
Selv om veiene var åpne, som ville vært et mirakel, klarer hun det ikke.
Vi har en snøscooter. Ta strake veien.
Kanskje om vi hadde hatt nok bensin. Vi har ikke fått leveranse på over en uke.
- Vi må få henne til Fairbanks. - La oss gjøre henne klar til transport.
- Du forstår ikke hvor alvorlig det er. - Hvis hun blir her, dør hun. Ikke sant?
Hun overlever ikke en så lang tur.
Så hva gjør vi? Den dama er ved å dø.
Og da er det vår skyld hvis vi ikke finner en løsning.
Er det ikke det vi gjør?
Vi samarbeider, samler ressurser og overlever.
Så…
Hva med hundene?
Cappy Weaver har seks huskyer. De er sterke.
Hent ham. Flink gutt.
Kom igjen. Sett i gang.
Jeg vil nødig si dette, men selv med hundene må du lage egen løype.
- Det vil sinke deg. - Jeg lar henne ikke dø.
Hvis jeg kommer over fjellpasset, tar jeg Old Glacier Road.
Da kommer vi rett ut på hovedveien.
Få tak i Shooter Brown. Han bor ikke langt herfra.
Be ham ta pickupen og møte oss nederst i stien.
Så kjører vi rett til Fairbanks. Går det bra?
Hun lever. Du må være rask.
Da drar vi.
- Her er en ryggsekk. - Ta geværet mitt.
Takk, Riff.
- Takk skal du - Greit.
- Greit, Hutch. - Når du er over passet, haster det.
- Når har det ikke hastet? - Ja.
Er vi klare?
Greit.
Greit. Da drar vi.
Hut!
Kom igjen! Hut! Hut!
La oss få henne i bilen.
- Jeg kjører henne ikke. - Hva?
Det er hennes skyld at Donnie, betjent Reed og de andre er døde.
- Hør på meg. - Du har en jobb å gjøre, men uten meg.
Du kan ta dine moralske valg,
men jeg kommer til å sove godt om hun dør på grunn av meg.
Du er en bedre mann enn det.
Du vet godt at loven ikke sier at jeg må hjelpe til.
Du har aldri slått meg som en som brydde seg om regler. Men siden du gjør det,
la oss starte med manglende nummerskilt.
Faen heller.
La oss kikke i bilen. Hva har du her?
Se her, ja.
Det er en åpen flaske med alkohol i bilen. Det er en overtredelse.
Ulovlig fjernet bilbelte. Jeg har nok overtredelser
til å beslaglegge bilen din til etter ulvejaktsesongen.
Men det plager deg vel ikke? Du bryr deg bare om whisky.
- Er det sånn det skal være? - Det er sånn det er, Shoot.
Få henne i bilen.
Kom igjen.
Ok.
Ta deg av hundene.
Tilgjengelig hjelpepleier til apoteket…
Faen heller.
- Ja. - Vi fant ham, Frank.
Vi fant Havlock.
Helvete.
- Ser ut som kneet gjør vondt. - Alt gjør vondt.
- En småflypilot meldte fra? - Han var på forsyningstur.
Det var ikke stort igjen da vi kom fram.
- For fort i svingen? - Nei. Blindholke, kort skrens, høyt fall.
- Nesten litt poetisk. - Hvordan det?
Vi tok ham ikke til slutt. Alaska gjorde det.
Hvor sikker er du på at det er ham?
Han er for svidd til å ta fingeravtrykk, men bilen er meldt stjålet.
- Han har rett høyde og rett vekt. - For varmt til å finne DNA?
Det er ham, Frank.
Han mangler til og med jekselen vi tror han brukte
til å dirke opp håndjernene på flyet. Se.
Jeg kan ikke tro at det er over.
Alaska tok ham.
- Tommy, hva er nytt? - Kraftverksjefen er på stedet.
De slo av turbinene og fant det som er igjen av Bradford.
- Ekkelt. - Ja.
- Har du ringt liksynsmannen? - Ja.
- Noe nytt om Scofield? - Ikke ennå.
BE FOR FAIRBANKS
Ses neste gang?
Er vi heldige, blir neste gang på en strand i Florida.
- For varmt. - Dere er jammen annerledes.
- Takk for at du kom, Ted. - Kom meg ut av byen.
- Ja. Du kjenner Hutch? - Hvordan har faren din det?
Har ikke sett ham siden vi fisket på Twentymile.
Lager han trøbbel ennå?
- Driver moren min til vanvidd. - Han er ingenting mot dere.
Jeg ble brifet på turen. Hører at det er få detaljer.
Hva skjedde?
Jeg vet ikke om vi forstår det helt selv.
De sier at CIA var innblandet. Det er en dame som heter Jacqueline…
- Bradford. - Ja. Bradford.
Du skjønner, Ted… Jeg har drevet med dette hele livet.
Det er få politikere jeg stoler på. Du er en av de beste mennene jeg kjenner.
Derfor vil jeg gi deg dette personlig.
- Hva er det? - Sannheten.
La oss snakke om det når du har sett på det.
Jeg vil bare at det skal være i hendene på en vi stoler på.
En som har makt til å sette i gang en full etterforskning.
Ja.
Jeg har guvernøren her.
- Si at jeg ringer tilbake. - Ta den. Vi venter utenfor.
Hva?
- Du smiler. Hvorfor det? - Det er dumt.
Hvorfor?
Det er bare det…
Hvis den beste mannen jeg kjenner, ga disketten til den beste han kjenner,
gir det meg håp.
- Er du sentimental? - Faen ta deg.
Det er et kompliment. Det er det. Jeg setter pris på det.
Jeg setter også pris på det.
- Men ikke venn deg til det. - Ikke venn deg til det.
Skal fortsatt ta rotta på deg i hockey.
Hvordan føler du deg?
Skal jeg liksom si "heldig"?
For da lyver jeg.
Det ville ikke vært første gangen.
- Hvordan fikk du meg hit? - Jeg fikk mye hjelp.
- Arkivet. - Det er trygt.
Det er hos en jeg stoler på. Sannheten skal komme ut.
Det er noe annet du må vite.
Det var en bilulykke, og vi fant et lik.
Tror du det var Levi?
Jeg tror mange vil at det var det. Det trenger jeg neppe å forklare.
Jobben min var å finne 52 innsatte. Mannen din var ikke på listen, så…
Hva?
- Spiller ingen rolle. - Kanskje det gjør det for meg.
Jeg tenkte på Bradford.
Det hun sa der ute.
Jeg ønsket å tro at jeg hadde mistet meg selv i alt dette.
Men jeg mistet ikke meg selv.
Dette forandret meg ikke.
Det avslørte hvem jeg alltid har vært.
Tror du virkelig det?
Jeg tenker på…
…marshalene som døde.
Jeg tenker på folket her i byen.
Din venn Donnie.
Alle er borte på grunn av det jeg gjorde.
En bevisst avgjørelse jeg tok om det jeg mente var riktig.
- Faren min ville avskydd det. - Han måtte ikke ta de samme valgene.
Han fulgte reglene. Han levde etter reglene.
Ta litt å drikke. Kom igjen.
Da du spurte om datteren min Ruby… Jeg fortalte ikke hele sannheten.
Grunnen til at de angrep meg den dagen,
grunnen til at hun ble skutt og drept,
var en bevisst avgjørelse jeg tok.
Et valg.
Og da jeg begravde jenta mi,
sverget jeg at jeg fra nå av skulle gjøre ting etter reglene.
Og jeg har tvunget meg selv til å gjøre det.
For når du følger reglene, trenger du ikke å avgjøre noe.
Det er ingen subjektive valg om hva som er riktig og galt.
Du har ikke ansvar for skader valgene dine har laget.
Du gjør bare jobben din. Du gir reglene skylden.
Men jeg spør deg, tror du ærlig talt at rettferdighet befinner seg i reglene?
Eller er det folk…
…som tar vanskelige avgjørelser, iblant umulige avgjørelser, iblant raske?
Jeg er ikke enig i alt du har gjort.
Men jeg forstår hvorfor du gjorde det.
Jeg tror faren din ville vært enig i at du ofret deg for en god sak.
Ses vi før rettssaken?
Tror du dette ender i retten? Tiltaler Justisdepartementet deg når de skjønner
at du kan lufte CIAs og Bradfords skittentøy?
Det gjør de.
De lukker dørene.
De bruker alle nasjonale sikkerhetslover de trenger for å holde dette skjult.
Jeg har ingen illusjoner om at jeg kommer meg unna dette.
Den vennen din som har arkivet, stoler du på ham?
Med mitt liv.
Jeg må dra.
Dra hjem, Frank.
Så…
Luke og jeg ha snakket sammen, og vi trengte begge litt rom.
Og…
Ingen av oss forsto… forstår
hvordan vi kan fortsette som familie.
Men det er det vi er nødt til å gjøre.
Fortsette framover.
Jeg er enig.
Det gjør det vanskelig for oss.
Si noe, pappa.
Jeg skal levere inn pistolen.
Innrømme hva jeg gjorde og ta konsekvensene.
Bringer det søsteren min tilbake? Gjør det at vi blir en familie igjen?
Paddy Coogan er død. Ruby er borte. Og hva nå?
Skal vi miste deg også?
Det vil bare ødelegge familien.
Kan du kvitte deg med den?
- Nei… - Kvitt deg med den.
Jeg har gjort det før. Det er derfor vi er her.
Jeg fortjener å bli stilt til ansvar for dette.
Hva med hva Luke fortjener?
Hva med hva jeg fortjener?
Se på alle de gode tingene du har gjort, Frank.
Du har betalt gjelden din. Det har vi alle.
Og er det mer å betale, skal vi betale det sammen.
Forstår dere hva vi gjør nå?
Sånne ting kommer tilbake. De har konsekvenser.
Dette er en viktig avgjørelse.
Ja.
Her tar vi avgjørelser som en familie.
Vi trenger deg her, pappa.
Etter min mening har den aldri eksistert.
Jeg har ikke sett pistolen.
Ikke jeg heller.
- Vil dere virkelig gjøre dette? - Ja.
Ja.
Det er på tide.
Det er på tide at denne familien fortsetter framover.
Pokker.
- Vet du hva jeg synes? - Hva?
Jeg synes vi skal få en gammel badestamp i sedertre. Hva synes du?
Vi kan sette den blant trærne bak gjestehyttene.
De trenger ikke strøm. De varmes opp med ved.
- Kanskje vi kan fikse uttaket først. - Det har jeg gjort.
Mamma. Fly-taxien hadde med frossenpizza.
- Kan vi ta? - Nei, jeg har planlagt middag.
- Hei, Kira. - Hei, Mrs. Remnick.
Mamma ville at jeg skulle gi deg denne.
- Det er en innflyttingsgave. - Det trengte hun ikke.
Takk.
Helvete. Faen heller. Luke!
Ja?
Luke. Hva har jeg…
Hva har jeg sagt om å la lokket…
Hei, Kira. Om å la malingslokket ligge. Noen kommer til å tråkke på det.
- Hvem tråkket på det? Jeg. - Beklager.
- Du beklager? - Så fint dette er.
- Takk moren din. Jeg skriver en lapp. - Oi. Frossenpizza.
- Si at vi skal ha pizza til middag. - Mamma sa nei.
- Hva? - Nei.
- Jeg kan legge på godsaker. - Vent. Du søler til.
- Vi søler til. - Slutt.
Vær så snill. Du er så pinlig.
Jeg kan ikke se på dette.
- Kom igjen. - De forsvant.
- Du er så romantisk. - Kom igjen, baby.
Kanskje det er på tide å…
Kanskje det er vår første bestilling.
- Kanskje det er maleren. - Ja.
Kanskje maleren kan fikse uttaket.
- Ja? La meg fikse dette. - Slipp.
Hallo?
Ja, han er her.
Det er til deg.
Hvem er det?
Jeg vet ikke.
Hei, Luke.
Ja?
Hei, Frank. Hvordan har du det?
- Bedre for to minutter siden. - Det var slemt sagt. Ikke tenkt på meg?
Overhodet ikke.
Vil du ikke vite hvordan jeg klarte det?
Jeg antar at det var Julian Steel.
Var det navnet? Jeg fant liket da jeg lette sammen med lokalbefolkningen.
Jeg visste at han ville komme til nytte.
Se opp.
Han kom seg ikke til Oklahoma, vel?
Nei, men han gjorde nytte for seg.
Jeg håpet at brannen ville ødelegge DNA-et, men det vet du vel alt?
- Hvorfor sa du ikke noe? - Fordi du ikke er problemet mitt lenger.
- Så det er jeg ikke? - Det stemmer.
Og jeg kan leve med at du lever et sted ute i verden.
Så lenge du holder deg så langt bore som mulig fra min lille krok av verden.
- Det blir vanskelig. - Hvorfor det?
Fordi du og din lille krok av verden nå er sentrum for alt.
Jeg forklarer senere.
- Jeg har arbeid å gjøre. - Nei. Fortell.
Jeg ville bare passe på at familien din er trygt hjemme.
La familien…
Er du sikker på dette?
- Ja. - Helt sikker?
- Ja. - Du er gal.
Hva kan jeg si…
Jeg elsker kona mi.
Tekst: Evy Hvidsten