Det føltes som vi var i en annen verden.
Der er farlige groper og synkehull.
Jeg takler gjørmebryting, men å synge var fælt.
Det var utfordrende å filme der.
Jeg sa til Geeta: "Dette er umulig å filme."
Når det skjedde, sa jeg: "Hvordan funker det?"
-Kom med fuglene! -Nå tar det av.
Kom an, det er kult.
Skuespillerne har kommet inn i rollen sin-
-denne sesongen på en måte som er moro å se.
De har løftet scenene som allerede var flotte.
Vi har fem regissører denne sesongen. De er alle utrolig dyktige.
Alle regissørene har sitt perspektiv.
Det har vært gøy å danse med dem i hver episode.
Alt arbeidet som legges ned...
Takk til alle som jobber med serien, for det er gjort så praktfullt.
Alle er så dyktige på sitt felt at jeg føler meg som verdens heldigste-
-som får jobbe med disse menneskene.
Etter to år gjør omfanget av det meg fortsatt målløs.
Hele dagen er et klyp-meg-i-armen-øyeblikk.
Det har blitt større og mer storslått enn jeg kunne forestilt meg.
Det har vært utrolig. For en historie å fortelle.
FOR EN REISE!
Da Tyland Lannister dro til den tyroshiske paviljongen-
-måtte vi skape en verden han følte seg ukomfortabel i.
Det var en anledning til å utforske en verden vi ikke har vært i ennå.
Geeta grep anledningen med begge hender-
-og fikk alle rundt bordet for å bygge den verdenen.
Vi idémyldret for å gjøre den til en enhetlig verden.
Det eksotiske stedet ga en følelse av en annen kultur enn den i Westeros.
Til den tyroshiske paviljongen prøvde jeg å finne en helt ny stil.
Det er en ny arkitektur i serien.
Ryan og jeg tenkte på alt noen fra vest ville bli ille til mote av.
Om man må ta av seg skoene. Om man må sitte på gulvet.
Om det er ville dyr rundt deg.
Vi prøvde å skape en kultur-
-og plassere Tyland i den, gjøre ham ille til mote.
Geeta ønsket et totalbilde for å introdusere stedet-
-i det episke landskapet.
Åpningsscenen tyder på at de har sittet der i timevis.
-Geeta foreslo å følge en ape inn. -Vi hadde en ape. Rosie.
Problemet var at Jefferson ikke liker aper.
Jeg spurte ape-passeren: "Går det bra med apen?"
"Ja, hun er skjønn. Men ser du henne i øynene, biter hun deg i fjeset."
-Apen ville ikke lyde. -Rosie begynte å gå mot Jefferson.
Jefferson hørte ape-passeren: "Nei, Rosie!"
Jeg overlevde det, men det var skummelt.
Admiral Lohar.
Dette er Tyland Lannister.
Vel møtt, lord Tywin.
Det er Tyland.
Sharako er sjefen for flåten. Hun føles som en av-
-de fargerike personene fra Georges bøker.
De hører på meg og spurte: "Har du ideer for rollen?"
"Ja, jeg vil gjøre henne til en kvinnelig Svartskjegg."
"Hva om jeg er dekket av kniver og har masse annet styr?"
Vi lagde et fint, utsmykket sverd-
-som hun skulle ha på hoften, og åtte kniver.
Vi jobbet tett med kostymeavdelingen om hvor de skulle være på kroppen.
Det måtte tilpasses stilen. Hun har en vest-
-med all slags gjenstander, mynter og ting hun har røvet.
Jeg vil ikke seile med en mann som ikke kan overgå meg.
I hva?
Jeg utsatte ham for et helvete.
Jeg takler gjørmebryting, men å synge var fælt.
Over Narrow Sea til damene i King's Landing
Det funket. Han kan virkelig ikke synge.
Bra, lord Tyrod!
Jefferson er naturlig morsom.
Å se ham reagere på alt det sprøe rundt ham, var en fornøyelse.
Til slutt ser han tilbake og tenker: "For en reise."
KOM MED FUGLENE
Bankettscenen i Dragonstone med Rhaenyra og dragerytterne-
-skulle se ut som et nytt sted-
-så vi filmet det i rommet med Det malte bord, men fjernet bordet.
Og det skulle føles som et intimt festmåltid hun holder-
-for rytterne, så hun kan si til dem: Dere skal i krigen og dør kanskje.
Jeg blir alltid forbløffet over kreativiteten og håndverket.
Det var paier, kaker, desserter, puddinger. Så flott.
Og for en kontrast til granitten i Dragonstone.
Jeg elsket granateplene, fargene, fikenene og artisjokken.
Så fin den er. Den er som et lite kunstverk.
Jeg prøvde å bevare de rike fargene og bruke blomster-
-for å skape gjenskinn som lommer av ild.
Jeg ville gi det en lagvis oppbygning for å få ulike høyder-
-og der var levende lys, så det skinte vakkert.
Det er hardt arbeid å temme drager.
Så man må få i seg proteiner og karbohydrater.
Jeg valgte and, som var en dårlig avgjørelse-
-for vi spiste hele dagen.
Skuespillere har en greie i spisescener:
"Jeg deler bringebæret i to og spiser det."
Jeg har bringebær og bjørnebær.
Jeg tenkte:
"Vi skal filme dette mange ganger, så jeg skal gomle på bærene."
Jeg spiste nok sju kurver med bær.
I King's Landing har vi ikke fått kjøtt på månedsvis-
-og plutselig sitter vi ved et bord med masse kjøtt.
Jeg spiste fem skiver and på hvert opptak.
Før vi var halvveis, var han mett av and.
Tusen takk. Magisk.
Jeg spiste bær og tenkte: "Dere, altså."
Jeg spiser ikke noe i kveld. Jeg vil spare en formue.
Når du er den som sier: "Mer fugler..."
Mer av disse fuglene!
Når fuglene kommer, må du spise dem.
Kom med fuglene!
-Tom spiste to fugler per opptak. -Mer av fuglene!
-Vi er på fugl nummer åtte? Ni? -Han spiste så mye vaktel.
På et tidspunkt tenker man:
"Jeg får betalt for å spise fugl i dag."
Det er 16-17 nå.
"Jeg skal spise til jeg er kvalm."
Det så ikke ut som han led, men han er vel en god skuespiller.
Tjue.
Jeg skal få dere til å tro at jeg er så sulten at dere vil spise fuglene.
Tjuefire.
-På et tidspunkt må han slutte. -Det var over 30. 30 vaktler.
Mer av disse fuglene, sa jeg!
En ridder oppfører seg sømmelig ved dronningens bord.
Best å gjøre meg til ridder, da.
KOM AN, DET ER KULT!
Å komme inn i andre sesong og få æren av å regissere-
-siste episode var fantastisk.
Ønsker du da å vite hva som er gitt deg?
Vi ville at Daemon skulle få et ubestridelig syn.
Synene vil endre hans verdenssyn.
Ryan og Sara lagde listen over ting som måtte være med i synet-
-så var det opp til meg å sette det sammen og stilisere det.
Vi lagde et tablå som viste historien kjapt og med følelse.
Vi filmet starten fra synspunktet til en varg som løp i en snødekt skog.
En bølge av hvitevandrere kommer mot deg-
-og du får dem midt i fleisen.
Kom an, det er kult!
Da vi forberedte hvitevandrer-scenen, så vi tilbake på "Game of Thrones".
Vi så hvordan øynene deres så ut, sminken og kostymene.
Vi er heldige som har folk som-
-jobbet med hvitevandrerne i "Game of Thrones".
De kunne si hvilken fargepalett vi skulle bruke for å være konsekvente.
Fra vi visste at vi skulle lage en hvitevandrer-
-tenkte vi på Paul Casey. Han er en bevegelsesartist/koordinator-
-og har en veldig jevn gange. Paul er fantastisk.
Han er en proteseveteran.
Som en statue når du fester ting på ham. En gammel proff.
-Først må det elementære bli riktig. -Timingen, ja.
Det ble travelt på settet da Paul kom i hvitevandrer-sminken.
-Da begynte det å bli hektisk. -Brått var det 150 mennesker der.
Jeg tenkte: "De er her kun pga. hvitevandrerne." Men jeg forsto dem.
Én, to, tre, fire, fem. Marker.
Det var 20 udøde. Dype sår i fjesene-
-kinnbeinproteser, kontaktlinser, gebiss.
Vår mann som spilte helten oppe, med tennene som en del av bysten.
Vi fikk kostymeavdelingen til å grønne ut områder-
-så det så ut som de var skjelett eller manglet lemmer og den slags.
Det blir en mektig del av sesongavslutningen, tror jeg.
Kutt.
Hvitevandrer-øyeblikket tok meg tilbake til-
-grunnen til at jeg elsker Georges skriving-
-og hvorfor jeg elsker denne verdenen i historien.
Denne delen viser hvordan vår serie er forbundet med "Game of Thrones".
Og det som skjer nå, påvirker hvordan den fremtiden utspiller seg.
Daemon finner eggene, så ser vi ham få et syn om-
-Daenerys' egg i ilden, som er de forsteinede, lavdekte eggene.
Det har vært gøy å gjøre dem til-
-glinsende, fine egg som man tror kan klekke-
-og så få vise Danys egg igjen, prinsippet for "Game of Thrones".
Alle de episke elementene i "Game of Thrones"-universet var der.
Det Geeta gjorde, som var utrolig-
-var å samle dem til en skildring og danne den forbindelsen.
Det bringer mange av de ulike elementene-
-i den fantastiske serien vi er en del av, sammen.
Det er spennende.
Du vet hva din del er.
BLANT SKODDE OG DIS
Det kom en beskjed fra Harrenhal, Deres Nåde.
Daemon har samlet en hær, men ser Simon frykter forræderi.
Harrenhal ligger i Riverlands og er ofte innhyllet i skodde og dis.
En av prosjektlederne viste oss stedet.
Alle så på det og sa: "Det er basisen for Harrenhal."
Jeg elsket Wales. Jeg kommer ikke over landskapet.
Stedet var helt spesielt. Det føltes som vi var i en annen verden.
Jeg hadde noen ideer om hvordan Harrenhal skulle være-
-før vi dro til Wales-
-men de walisiske stedene bidro til design-prosessen.
Det føltes som et perfekt sted for-
-et avsides slott i det øde, episke landskapet.
Addam. Bli med meg.
Daemon og Rhaenyra ankommer Harrenhal på drager.
Ankomsten på Harrenhal brukte vi mye tid på å planlegge-
-med visuelle effekter, men da vi fikk et faktisk sted-
-ville vi ta med en drone og se hvordan ankomsten ville bli.
Det at Rhaenyra flyr inn, var veldig komplisert.
For Harrenhal er stort, og vi ville vise størrelsen-
-men også vise øya og Gods Eye-innsjøen.
Mens hun flyr rundt Harrenhal, ser hun soldat etter soldat.
Med visuelle effekter økes de til tusener av soldater.
Ut fra bøkene var det 30 000 soldater som skulle i krigen.
Vi regnet på hvor mange telt vi trengte-
-for å huse ca. 30 000. Det er en enorm hær.
Steinbruddet hadde en praktfull rampe.
Vi ville sette det i scene på rampen-
-for derfra var det en utrolig utsikt over dalen.
Men vi trengte spesialtillatelse for å få alle på rampen-
-for det er et farlig sted å være.
Der er farlige groper og synkehull-
-steinsjakter og reservoar-avrenning.
Alt som er utenfor allfarvei, som det absolutt er-
-og opp en smal vei halvveis opp et fjell, er alltid vrient med-
-infrastrukturen som følger med innspillingen av en slik serie.
Det var utfordrende å filme der, men så verdt det.
Det er sånne dager man kommer hjem og tenker: "Vi klarte det."
Velkommen til Harrenhal, dronning. Jeg trodde ikke du kom selv.
Da Daemon knelte for Rhaenyra, filmet vi det foran en blå skjerm.
Vi brukte noen veldig høye kraner. En på 21 meter og en på 12 meter.
Vi tenkte på scenen "Kongen i Nord" med Jon Snow.
Vi tenkte også på forrige sesong, da Aegon ble kronet.
Det er mange hevede-sverd-øyeblikk-
-i kinohistorien og "Game of Thrones"-historien.
Vi hadde mange mennesker, men måtte gjøre det til en hel hær.
Vi filmet ulike element av hæren-
-for å kopiere den og gjøre den mye større.
Det er også slottsmiljøet utenfor vinduene.
Tårn og andre bygningsdeler.
Når Visuelle effekter-avdelingen har satt sitt preg på det-
-blir det nok en spektakulær sekvens.
Vi kjemper for vår dronning! Krig!
Mine damer og herrer, det var sesongavslutningen for Emma.
ET UMULIG OPPTAK
Jeg ville tatt med datteren min og barnet hennes og forlatt alt.
Det er for sent.
Vi avslutter sesongen med at Rhaenyra får byrden med å avgjøre-
-om hun skal utkjempe krigen eller stole på Alicent og innta tronen.
Dra.
Vi forlater det intime øyeblikket for å minne folk om-
-at det er hærer i fremmarsj og store brikker i spillet i bevegelse.
Det var spennende å lese montasjen. Veldig episk.
Vi lagde en dreiebok for å få en idé om hvordan det ville flyte.
Vi ville at kamera skulle vise den episke størrelsen.
Vi designet spesifikke opptak for de ulike hærene.
Scenen på broa... Da vi tegnet den, sa jeg til Geeta:
"Det er en umulig scene. Jeg aner ikke hvordan den skal gjøres."
Vi previsualiserte den og sa: "Jeg tror ikke du kan filme det."
Iblant må man bygge noe, og det gjorde vi i det tilfellet.
Jeg beskrev hvordan vi ønsket kamera- bevegelsen, og hva vi ville gjøre.
Sammen med teamet fant vi ut av det.
Min geniale assistent, Alex Fraser-
-designet et system med tau styrt av noen som dyttet traller.
Jeg hadde to parallelle skinner, 72 blokker, 1800 meter kabel.
Det fungerte strålende. Nøyaktig som vi ønsket det.
Tre, to, én, action.
Vi startet på 18-20 meter over broa.
Mens hæren marsjerte mot oss, kom kameraet på kablene.
Vi kom lavere og lavere mellom trallene.
Jeg hadde én grip til å kjøre kameraet på linen-
-og en annen til å senke det.
Alex fanget kameraet, så gjorde vi en fantastisk panorering.
Selv om jeg så det på monitoren, måtte jeg flytte meg for kameraet.
Når det skjedde, så jeg på monitoren og tenkte: "Hvordan funker det?"
Det var et utrolig opptak. Det vil forundre folk.
Så filmet vi lavt blant hæren og så støvlene deres passere.
Det var 40-50 soldater. De ga oss en tøff utfordring.
Jeg var stolt av gripteamet og kamerateamet, for vi klarte det.
Det er en spektakulær scene helt mot slutten av sesongen.
Det blir et mektig øyeblikk på slutten av episode 8-
-med hopp mellom mange rollefigurer og deres historier.
Når alt er klippet sammen, vil du at det skal gi folk frysninger og være-
-noe minneverdig som alle tenker på mens de venter på neste sesong.
Det er helt klart serien som sier:
"Du må se hva som kommer."
Slutten på episoden er som en sydende gryte.
Det er spennende å vite at det nå er mange flere drageryttere.
Det ser ikke så bra ut for De grønne. Ikke sats alt på ett kort nå.
Pendelen kan raskt svinge andre veien.
Nå tar det snart virkelig av. Det er alt jeg har å si.
Det har vært en utrolig opplevelse å se det vi skrev, komme til liv-
-og å se de mange hundre menneskene som har gitt sitt alt-
-gjør meg ydmyk og glad, og det er en opplevelse for livet.
Jeg er så takknemlig og beundrer deres dyktighet, innsats-
-engasjement og det at dere fortsatt smiler. Det rører meg.
Jeg føler meg litt som Ulf rett før Silverwing finner ham.
Jeg har løpt gjennom en hule i mørket med en fakkel.
Jeg er sliten, men tror jeg har temmet dragen og er stolt av-
-alt arbeidet som alle har gjort i serien. Jeg er svært takknemlig.
Norske tekster: Monica Moltubakk