Skalan liknar inget annat jag har sett.
- Det är en så vacker miljö. - Kom an.
Vi sätter eld på många människor.
Alla älskar att skjuta med skorpioner. Man kan döda drakar med dem!
Emma klagade aldrig. Jag frös nåt fruktansvärt.
Spoilervarning: Jag kommer att rida drake.
Avsnitt 207 börjar på en öde strand-
där Rhaenyra träffar Addam av Hull som på nåt vis har tyglat draken Havsrök-
som tillhörde Rhaenyras make Laenor.
Hur gick det till? Vem är Addam av Hull?
DRAKMÖTE
Avsnitt 207 skulle börja på stranden.
Vi ville få med Driftmarks vidsträckta landskap.
Jag svor efter säsong ett att vi aldrig skulle jobba vid en kust igen.
Vi hamnade där för den scenen, men lyckligtvis bara för en dag.
En vacker strand när solen lyser. Vi filmade precis vid tidvattnet.
Problemet där är förstås tidvattnet.
Det väntar inte på en, så man får jaga upp och ner på stranden.
När man schemalägger en sån scen-
måste man lista ut vilken riktning som funkar vilket klockslag.
Man får planera utifrån ebb och flod.
Det vi inte räknade med var det värsta tänkbara walesiska vädret.
Regnet föll. Vinden tjöt.
Sanden yrde. Vågorna dundrade in.
Tidvattnet drog in snabbare än vi hade kunnat ana.
En gång till! Tidvattnet närmar sig!
Du står framför de Sju kungadömenas drottning-
med en av huset Targaryens drakar!
Jag hade hoppats på oväder.
Det hade rimmat väl med deras konfrontation.
Jag älskade det. Det var första gången som jag och Clinton fick filma ihop.
Emma klagade aldrig. Jag frös nåt fruktansvärt.
Jag filmade med Havsrök dagen innan.
Det var soligt och fint. Jag sprang hela dagen med Havsrök, och vädret var fint.
Sen kom tidvattnet och ovädret till scenen med Emma-
vilket påverkade resultatet.
Du faller snabbt på knä för någon som så plötsligt har blivit upphöjd.
Draken kom till mig.
Det är ett vackert ögonblick med drakarna-
eftersom drakarna får möjlighet att träda fram och spela sina roller i dramat.
Det är rätt stort och vidsträckt. Loni hade lagt mycket arbete på-
att få till en episk skala och stil.
Sen hade vi våra drakaktörer - killarna i blå dräkter med ett drakhuvud.
Trots alla problem med vädret ser det verkligen episkt ut.
När man dessutom har två stora drakar blir det en fantastisk inledning.
- Kan du flyga honom till Dragonstone? - Jag kan försöka.
ETT FORNTIDA TRÄD
En underbar sak i 207 var alla vinjetter som utspelade sig på häftiga platser.
Ett av de häftiga ställena är Gudaskogen vid Harrenhals fot.
Den Gudaskogen är unik, för på andra sidan Gudsögat ligger Ansiktenas ö.
Om man kan sin mytologi vet man att ön är viktig.
Gudaskogen har kommit ur bruk.
Vi vet att Harrenhal byggdes på fällda ödesträd-
som höggs upp till timmer till slottet-
vilket kan orsaka de upplevelser som folk har där.
Vi arbetade oss fram till vad Harrenhals Gudaskog skulle vara, och dess skala.
I slutändan blev den en del av en trädgårdsruin-
med ödesträdet på ett stenlandskap i slutet av trädgården.
Det är en mycket mörkare, mer mystisk-
och nästan mardrömslik version av Gudaskogen-
för att frammana känslan av Harrenhal som ett slott i ruiner.
Till skillnad från Red Keeps Gudaskog som var välvårdad-
råder det total oordning i den här.
Första gången Daemon går dit ligger det trasiga kärror där.
Det framstår som ett skrotupplag för Harrenhals invånare.
Det var en strålande dramatisk bild. En sjö bakom klippor och murar-
och jätteträdets enorma rötter som sliter sönder allt.
Samarbetet med Conrad tog många veckor.
Från modell till ett färdigt bygge som skulpterades fram i polystyren-
med en metallstomme inuti.
Det var mycket metall inuti så att grenarna inte skulle rasa.
Vi hade många riktiga grenar också.
Sen plockades allt isär, flyttades hit och sattes ihop igen.
Sen är det alla löv också som först måste målas i rätt färg-
och sen fästas på grenarna. Det är mycket arbete.
Det är en vacker miljö. Den stora VFX-utmaningen är trädet i Gudaskogen.
De byggde trädets bas, och så utvidgade vi det.
Det härliga med serien är att till och med trädet är en rollfigur.
Det finns ett ansikte som folk kanske känner igen.
Men du måste själv titta på filmen och komma på det.
Det är ett nytt ansikte där. Jag vet inte om jag får säga vems det är.
Det är ett rätt känt ansikte som man kan känna igen.
- Ansiktet på ödesträdet tillhör... - George R.R. Martin. Ja, George.
Jaså? Det visste jag inte. Jag gillar det.
Ryan ville göra en hyllning.
Tanken var att det gradvis skulle försvinna in i barken.
Det skulle likna honom, men inte så att man var helt säker.
Man skulle inte direkt kunna säga: "Det där är George R.R. Martin."
Snarare att man hajar till. "Vänta, är det...?"
Riktigt häftigt, hör ni. Tack.
DET FINNS EN DRAKE
Drakättlingarna kommer till Drakberget som är en väldig grotta-
med en sorts påstigningsplatå som är tio meter hög.
Skalan liknar inget annat jag har sett.
Man kommer in i en enorm studio där de har byggt en väldig plattform.
I slutet av den finns en drake.
Fast ingen riktig drake. Den lägger de till.
I avsnitt 207 jobbar vi med drakar.
Vi arbetade mycket med att ta reda på hur vi skulle bränna och äta upp folk.
Det var ett samarbete med teamet för visuella effekter.
Jag tänkte: "Varför sa jag ja till det här jobbet? Hur tänkte jag där?"
En enorm grotta, en drake stor som en jumbojet.
Och så 45 drakättlingar på en plattform minst en och en halv våning över golvet.
Vi ville att scenen skulle börja ungefär som scenen i avsnitt 206-
så att man känner igen platsen.
När det tar hus i helvete och draken börjar bränna och äta upp folk-
vill vi ha en annorlunda, mycket dynamisk känsla.
Det filmades med handhållen kamera.
Det är en stor scen som var kul att planera med Loni.
Vi hade en detaljerad storyboard och förvisualiseringar-
så att vi visste var draken är och vad den gör.
Man kan förvisualisera med rätt objektiv och kamera-
så att alla vet vad de ska göra.
Vi hade en stor blå nos som Rhaenyra kunde interagera med.
Vi hade ett tillverkat huvud och dockspelare-
så att skådespelarna visste hur draken skulle röra sig.
De är rollfigurer i sig själv, och Loni såg till att de agerade-
böjde sig ner och visade att de var kuvade.
Det var otroligt att se Emma D'Arcy lägga sin hand på bluescreenattrappen-
och veta att alla fans skulle tycka att det var bland det häftigaste de har sett.
För vad kände Emma D'Arcy och Rhaenyra?
De kände sig mäktiga.
När Rhaenyra vänder sig om och tittar på ättlingarna-
så har man fått affischbilden av Rhaenyra framför draken.
Vem vill vara den första?
Nån kommer att dö i dag. Nån kommer att brinna.
- Det blir spännande. - Det kanske blir du.
Det är inte jag. Spoilervarning.
Jag ska rida drake.
SLÄPP ELDEN LÖS
I "Game of Thrones" har drakarna känts verkliga för att elden är verklig.
Vi för det arvet vidare. När man ser avsnittet ser man inte datoranimerad eld.
Det är verklig eld med verkliga skådespelare framför elden.
Man åstadkommer det genom mycket noggrann planering-
ihop med stuntteamet, specialeffektteamet, smink och garderob.
Tillsammans kommer vi på hur vi kan bränna så många människor.
En av de smartaste människorna i rummet-
bestämmer hur de ska filma folk som brinner.
Och vi bara larvar oss.
Tre, två, ett, tagning!
Det är mycket eld och mycket som händer.
Vi har en brännmask som ser rätt otäck ut.
Den är inte redo för kameran. För dem måste vi ersätta ansiktet.
Det finns halvbrända masker som ser fantastiska ut.
Dem behöver vi inte göra mycket med.
När vi gör partiella brännskador använder vi flinthuvor i silikon-
med ditmålade brännskador som täcker öronen.
Sen har vi delar för halsen och ansiktet.
De här delarna ska ändå inte brinna.
Man får se lågorna slicka runt öronen och nacken.
Man undrar hur de står ut, men det räcker med 15 sekunder.
Sen kommer killarna med brandsläckare.
I avsnitt 207 bränner vi 45 ättlingar på olika sätt.
Som mest bränner vi 16 personer på en och samma gång.
Då ser vi Vermithor släppa lös sin värsta drakeld.
Men plattformen är fem meter upp i luften.
Det finns en risk när folk både brinner och inte kan se-
eftersom deras ögon måste skyddas.
Därför gjorde vi det utomhus på en 20 cm hög variant av plattformen.
Vi skapade en säker miljö där vi kunde-
tända eld på folk med Taymar-enheter.
Redo och tre, två, ett, tagning!
Det var en stor bränning i utomhusmiljö, vilket är mycket lättare för oss.
Vi hade laddningar i marken som tände på stuntmännen som var indränkta i brandgel.
Vi tajmade det så att det såg ut som en eldkaskad som fick dem att brinna fint.
Det såg bra ut och var mycket varmt. Allt funkade bra.
Jag fick skaka hand med producenten.
Jag är nöjd och ska lägga mig nu. Vi ses.
Tio, elva, tolv! Släck, släck, släck!
HUR MAN TYGLAR EN DRAKE
I avsnitt 207 tyglas två drakar. Hugh tyglar Vermithor. Ulf tyglar Silvervinge.
Det är två mycket olika ögonblick.
Hughs färd går från plattformen ända ner till Drakbergets botten.
Vi ville särskilja Hughs färd-
från det totala kaoset uppe på plattformen.
Vi bestämde oss för att använda klipp.
Jag älskar subjektiviteten i en välgjord Steadicamtagning-
som följer en rollfigur genom en avgrund av action.
Vi tittade på de bästa långa actiontagningarna.
Det som gjorde dem bra är att saker händer i flera lager.
En utmaning var att Hugh springer i scenen.
Vi ville kunna följa med och ändå se vad som händer.
Eftersom vi använder handhållen kamera är bilden skakig.
Vi vill ändå kunna se vad som händer.
Det var så många rörliga delar med tanke på drakens storlek.
Alla behövde stå exakt rätt. Det gick inte att fuska.
Det skulle koordineras med stuntarbetet-
där stuntaktörer föll brinnande från taket-
vilket gjorde det ännu mer komplext.
Det krävs enormt mycket arbete och många lager med visuella effekter.
Det är en mycket komplicerad scen, för allt sker i en tagning.
Därför behövde vi dela upp den och göra osynliga övergångar.
Hugh springer framåt, tittar upp, och kameran tittar upp åt samma håll.
Vermithor bränner nån. Efter det kommer en ny tagning.
Han kommer runt stenen, vi tittar över stenen, och sen kommer en ny tagning.
Vi planerade alla de övergångarna.
Det är en lång sekvens utan synliga klipp-
bestående av sju eller åtta delar som innehöll drakar-
brandskador, uppätna människor och slutligen förening. Allt på samma gång.
Vermithor lägger sig ner för den lilla människan Hugh som bröstar sig och säger:
Kom an!
Vermithor kallas "bronsdemonen" för att han är bronsfärgad och vild.
Han är nästan lika stor som Vhagar.
Han är en av landets mest våldsamma drakar.
RIDA DRAKE
Min bakgrund är inom visuella effekter och animering.
När jag använder bluescreen med skådespelare känner jag mig hemma.
Jag fick leka drakridning med Tom och Ewan i den näst sista sekvensen-
med Vhagar som jagar Silvervinge till Dragonstone.
Den stora utmaningen med attrapperna den här säsongen-
var att vi ville ge känslan av en handhållen kamera-
så att man tycker sig sitta på draken med ryttaren.
Vi behövde komma på nåt som känns handhållet men som egentligen fjärrstyrs.
Jag jobbar med en fastmonterad Bolt X-robot.
När vi använder attrappen känns det som om kameran sitter på draken.
Attrappen styrs av ett datorprogram.
Det gör kameran också, på ett sätt som förvisualiserats.
Att sätta ihop delarna var rätt lätt.
Det roliga var att jobba med Tom och Ewan och att kunna se draken.
Vi ville skapa en sorts brist på förväntan.
När draken svänger är det som att tappa tilliten.
De måste vänta sig att ingen är där-
och sen möta förlusten av tillit med en drastisk manöver.
Det som får det att kännas verkligt är att det är så oberäkneligt-
trots att vi jobbar på ett väldigt kalkylerat sätt.
Man sitter uppe i luften på en mekanisk tjur.
Det är vind, det är surroundljud.
Man sitter bakåtböjd och är 43 år-
och några killar blåser på en med lövblåsare.
- Snygg frisyr. - Tack.
- Ni gör den bara ännu bättre. - Det är du värd.
Man får den vackra tablån med Rhaenyra och drakarmén.
Drakdrottningen kommer ut från Drakberget, så vi ser att det fungerade.
Vilka utmaningar hon än ställdes inför-
så fick hon rätt till slut och kunde samla en armé av drakar.
Översättning: Erik Swahn