Jeg har aldrig set noget i så stor skala før.
- Det er sådan en flot kulisse. - Kom så.
Vi sætter ild til mange mennesker.
Alle elsker at affyre skorpionen. Hvorfor? Fordi den dræber drager.
Emma beklagede sig aldrig. Men jeg hundefrøs.
Spoiler: Jeg rider på en drage.
Afsnit 207 begynder på en øde strand.
Rhaenyra møder Addam af Hull -
som har gjort krav på dragen Seasmoke -
der tilhørte Rhaenyras mand, Laenor.
Hvordan er det sket? Hvem er Addam af Hull?
DRAGERNES KAMP
Åbningsscenen i afsnit 207 har hele tiden skulle foregå på en strand.
Vi gik efter det vidtstrakte landskab, som man har i Driftmark.
Efter sæson 1 svor jeg, at vi aldrig skulle til kysten igen.
Men så endte vi alligevel derude, selv om det kun var en enkelt dag.
Smuk strand, når solen er fremme.
Vi filmede tæt på tidevandslinjen.
Der er problemet jo så, at tidevandet kommer ind.
Det venter ikke på en -
så man bliver jagtet rundt på stranden.
Så når man skal planlægge sådan en scene -
skal man regne ud, hvilke vinkler der passer på tidspunktet -
så hele tidsplanen er lagt efter ebbe og flod.
Men vi forventede ikke, at det walisiske vejr ville være så slemt.
Det væltede ned, og vinden blæste.
Sandet blæste rundt, og bølgerne dundrede ind.
Og tidevandet kom hurtigere ind, end vi kunne forestille os.
En gang til! Tidevandet nærmer sig.
Du står foran dronningen over De Syv Kongedømmer.
Med en drage, der tilhører Huset Targaryen.
Jeg håbede på stormvejr.
For man kan jo se det for sig. Den her konfrontation.
Jeg var vild med det.
Og det var første gang, Clinton og jeg havde en scene.
Emma beklagede sig ikke. Jeg hundefrøs.
Jeg filmede med Seasmoke dagen før, jeg filmede med Emma -
og der var det smukt og solrigt.
Jeg løb rundt med Seasmoke, og vejret var smukt.
Og så kom tidevandet og uvejret til scenen med Emma -
og det satte virkelig stemningen.
Du har travlt med at knæle for en, der er steget i graderne så hurtigt.
Dragen opsøgte mig.
Der er et smukt øjeblik med dragerne i åbningsscenen -
som er en fantastisk mulighed for vores drager -
for at træde frem og være en del af dramaet.
Det er en meget stor strand -
og Loni lagde en masse lidenskab og arbejde -
i at skabe den her episke skala og stemning.
Og så havde vi drageskuespillerne.
Vi havde mænd i blå dragter med et dragehoved.
Selv om vi havde problemer med vejret, blev scenen meget episk.
Og når man så tilsætter to store drager -
bliver det en fantastisk åbningsscene.
Kan du få ham til at flyve til Dragonstone?
Jeg kan prøve.
ET ÆLDGAMMELT TRÆ
En af de ting, jeg elskede ved 207 var de mange forskellige vignetter -
som fandt sted på mange fede steder -
og et af dem er Gudeskoven, som ligger for foden af Harrenhal.
Særligt den her Gudeskov er unik -
fordi lige over for Guds Øje ligger Ansigtsøen.
Hvis man kender mytologien, så ved man, at det er en vigtig ø.
Det her er den forfaldne Gudeskov.
Harrenhal blev bygget oven på en gammel træplantage -
som blev hugget ned og brugt som tømmer til borgen -
og det er nok skyld i de oplevelser, som nogle mennesker har det.
Harrenhals Gudeskov gennemgik mange forskellige processer -
i forhold til skalaen -
og i sidste ende byggede vi den som en del af haven -
med træet, der står oven på klipperne nede for enden.
Det her er en meget mørkere og mere mystisk -
og næsten mareridtsagtig udgave af Gudeskoven -
som giver en Harrenhal-stemning af den ødelagte borg.
Markør.
Gudeskoven i King's Landing var velplejet og passet -
men den her er vokset helt til.
Første gang Daemon træder ind, ligger der ødelagte vogne overalt.
Det ser ud, som om Harrenhals indbyggere bruger den til opbevaring.
Det var et fedt og dramatisk koncept.
Søen bag klipperne og murene, der slutter op -
og så de enorme rødder fra det her gigantiske træ -
der bare knuser alt på sin vej.
Det var mange ugers arbejde sammen med Conrad.
Lige fra den første skitse og til den færdige model i polystyren.
Der er et metalskelet indeni.
Der er meget metal indeni, der skal holde sammen på grenene.
Vi brugte også en hel del rigtige grene i det.
Så blev det hele skilt ad og fragtet herned -
og så samlet igen.
Der er også alle bladene.
Først skal de males den rigtige farve -
og så skal de sættes på. Så der er meget arbejde.
Men det er en smuk kulisse.
Vores allerstørste udfordring er Gudetræet.
De byggede den nederste del af træet, og så forlænger vi det digitalt.
Og det fede ved den her serie er igen -
at alt er så karakterdrevet, at selv træet er en karakter.
Og ja, der er et ansigt, som folk måske genkender.
Men det må I selv finde frem til på videobåndet.
Der er tilføjet et nyt ansigt.
Jeg ved ikke, om vi må tale om, hvem det er.
Ja, vi har et meget berømt ansigt, som folk måske kan genkende.
- Ansigtet i træet er... - George R. R. Martin.
Ja, George.
Er det? Det vidste jeg ikke. Hvor er det godt.
Ryan ville lave det som en hyldest.
Og tanken var, at det gradvist -
skulle forsvinde ind i træets bark.
Vi ville have det til at føles som ham, men ikke med sikkerhed.
Tanken er, at man ikke ser det og tænker:
"Det er George R. R. Martin." Man kigger lige en gang til:
"Hov, er det...?"
Det her er virkelig flot. Tak for det.
DER ER EN DRAGE
Dragefrøene kommer ind i Dragonmont, en enorm hule -
som har en slags opstigningsblok, der er ti meter høj.
Jeg har aldrig før set noget i så stor en skala.
Man kommer ind på de her enorme scener -
hvor de har bygget en helt perfekt, enorm kranbane.
Og for enden af den står der en drage.
Der er faktisk ikke en drage. Den sætter de ind bagefter.
I afsnit 207 arbejder vi med drager.
Mange af vores forberedelser bestod i at undersøge, hvordan man brænder folk -
og hvordan man spiser folk.
Og det startede i visuelle effekter-afdelingen.
Det var: "Hvorfor sagde jeg ja til det her?"-øjeblikket.
"Hvad tænkte jeg på?"
En gigantisk hule, en drage på størrelse med en jumbojet -
og der skjuler de sig.
Og 45 dragefrø på en platform -
som hang mindst halvanden etage over jorden.
Vi ville have, at det startede på samme måde som 206 -
så man ved, at man er et sted, man har været før.
Og da helvede så bryder løs -
og dragen begynder at brænde folk og æde dem -
skulle det føles helt anderledes og have en anden dynamik.
Det meste af scenen var håndholdt.
Det er en stor scene, og det var sjovt at planlægge den med Loni.
Vi havde et detaljeret storyboard og en detaljeret previs -
så vi vidste, hvor dragen er, og hvad den laver.
Man kan lave en previs med linser, kamera og dets rute rundt i scenen.
Når man så ankommer på settet, ved alle, hvad de skal.
Vi havde lavet en stor, blå snude, som Rhaenyra skulle interagere med.
Vi havde bygget dens hoved, og vi fik en dukkefører til at styre det -
i de samme bevægelser, som dragen skulle lave -
så skuespilleren kunne interagere.
Dragerne er også karakterer, og Loni fik dem til at performe -
og bukke sig ned og underkaste sig.
Det var fantastisk at se Emma D'Arcy -
lægge sin hånd på den her blue screen-dukke -
velvidende om, at når man ser den færdige scene, så tænker man:
"Det er et af de mest skræmmende øjeblikke, jeg har oplevet."
For ved I, hvad Emma D'Arcy følte? Og hvad Rhaenyra følte?
De følte magten.
Det er her, Rhaenyra vender sig og kigger på frøene -
at vi får billedet til plakaten med Rhaenyra foran dragen.
Hvem vil være den første?
Nogen skal dø i dag. Nogen bliver sat i brand.
- Og jeg glæder mig. - Ikke dig.
Det er ikke mig.
Spoileradvarsel...
Jeg skal ride på en drage.
SLIP ILDEN LØS
I "Game of Thrones"-regi er det, der får dragerne til at se ægte ud -
at vi bruger rigtig ild.
Den arv holder vi i live.
Så når man ser det her afsnit, er det ikke CGI-ild.
Det er rigtig ild med rigtige skuespillere foran ilden -
og det blev gjort med nøje planlægning -
med stuntholdet, special effects-holdet -
hår og makeup og kostumeafdelingen for at hitte ud af -
hvordan vi brænder så mange mennesker af.
Et af de klogeste mennesker i lokalet står -
og skal beslutte, hvordan man filmer brændende mennesker.
Og vi står her og fjoller.
Tre, to, en, action!
Det er en stor brandscene, og der sker en masse ting.
Vi har en komplet brandmaske, som faktisk er ret uhyggelig.
Den er ikke god på kamera.
Så med dem er vi nødt til at udskifte ansigtet digitalt.
Vores halvbrændte masker ser fantastiske ud.
Dem behøver vi ikke gøre meget med.
Når vi laver delvise forbrændinger, og folk ikke er helt omsluttet -
så giver vi dem silikonehætter på -
der allerede er malet med brandsår og ar, som dækker ørerne.
Vi har et stykke, der dækker halsen, og stykker til ansigterne.
Så vi holder hele det her område frit, for det skal ikke brænde.
Man ser flammerne, der går op omkring ørerne -
og om omkring nakken.
Det ser grumt ud -
men det fungerer i de 15 sekunder, de brænder.
Og så bliver de selvfølgelig slukket.
I 207 brænder vi 45 frø på mange forskellige måder.
Vi havde en stor flok på 16 mand, der blev brændt samtidig.
Og der ser vi Vermithor slippe sin største eksplosion ud.
Men den kulisse hænger fem meter oppe i luften -
og det var farligt at have mennesker, som brænder -
og som også er blændede, fordi man skal beskytte øjnene.
Så af alle de gode grunde filmede vi det udenfor -
på en kopi af platformen, der var 20 cm over jorden.
Vi skabte sikre omgivelser, hvor vi kunne bruge -
antændingsanordninger til at sætte ild til dem.
Klar! Tre, to, en, action!
I har lige set en enorm afbrænding under åben himmel -
hvilket er en del nemmere.
Vi satte ladninger i jorden, som antændte stuntmændene -
som var smurt ind i brændbar gele.
Vi antændte dem i en sekvens, så det lignede ild fra dragen -
og det gik rigtig fint, synes jeg.
Det så godt og varmt ud. Alt gik helt fantastisk.
Produceren trykkede mig i hånden, så alt er godt.
Jeg er glad. Jeg vil gå hjem i seng. Vi ses.
Ti, 11, 12! Og sluk!
SÅDAN GØR DU KRAV PÅ DIN DRAGE
I 207 gør vi krav på to drager. Hugh gør krav på Vermithor.
Ulf gør krav på Sølvvinge.
De her to øjeblikke er meget, meget forskellige.
Hugh tager os med på en rejse fra toppen af kranbroen -
og ned i Dragonmonts dybder.
Og vi ville gerne sørge for, at Hughs rejse skilte sig ud -
fra det generelle kaos, der foregik oppe på afsatsen.
Vi valgte at gøre det ved at undlade at klippe.
Jeg har altid nydt det subjektive i et velplanlagt Steadicam-skud -
der fører en enkelt karakter igennem en actionscene.
Vi granskede alle de bedste lange takes -
som man har set i actionscener, og det, der gjorde dem gode, var -
at der altid sker noget spændende i lagene.
En af udfordringerne var, at Hugh løb i scenen.
Så det at løbe sammen med ham og stadig se, hvad der foregår -
på grund af valget af håndholdt kamera betyder -
at billedet vil blive meget rystet.
Vi ville stadig se, hvad der foregår.
Der er så mange elementer -
i forhold til dragens størrelse og skala -
så alle skulle ramme deres mærker helt præcist.
Vi kunne ikke snyde med vinklerne.
Det skulle koordineres med alle stuntfolkene.
Vi havde brændende mennesker, der faldt ned fra loftet, som gav os -
endnu et komplekst lag.
Det er et stort arbejde, som kræver mange lag -
og visuelle effekter til at samle det.
Det er en kompliceret scene, fordi det er ét langt skud.
For at opnå det måtte vi dele scenen op i bidder -
og gøre overgangene usynlige.
Hugh løber alene og kigger op -
og kameraet kigger også op.
Vermithor udspyer ild.
Vi går tilbage, og så kommer der et skud mere.
Så går vi hen til klippen og kigger over den.
Så ser vi det, han ser på, og kommer ned igen.
Det er endnu et skud.
Vi designede alle de her punkter ind i scenen.
Selv om det er i ét skud uden klip -
består det af syv-otte optagelser, der indbefatter drager -
afbrændinger, fodringer og knytning af bånd i ét skud.
Hvor Vermithor underkaster sig -
for den her lille mand, Hugh, som slår sig for brystet og siger:
Kom an!
Vermithor bliver kaldt Bronzeraseriet, fordi han er bronzefarvet og rasende.
Han er næsten lige så stor som Vhagar.
Og han er berygtet for at være en af rigets mest glubske drager.
AT RIDE PÅ EN DRAGE
Min baggrund er inden for visuelle effekter og animation.
Så hver gang jeg skal arbejde med en blue screen og falske ting -
så tænker jeg: "Jeg er hjemme."
Og jeg fik lov til at lege dragerytter med Tom og Ewan -
i den næstsidste sekvens -
hvor Vhagar jagter Sølvvinge til Dragonstone.
Den største udfordring i den her sæson var -
at vi ville tilføje et element af håndholdt kamera til ridesekvenserne.
Man skal føle, at man sidder på en drage med rytteren.
Så vi skulle finde en måde at skyde det på, som føltes håndholdt -
men som faktisk var fjernbetjent.
Jeg arbejder med en Bolt X-arm, der er fastgjort i bunden -
og når vi arbejder med den mekaniske drage -
føles det, som om kameraet sidder på dragen.
Dragen bevæger sig i en programmeret sekvens -
og kameraet gør det samme, som vi har planlagt det i previs.
Det var nemt nok at sætte stykkerne sammen.
Den sjoveste del var at arbejde sammen med Tom og Ewan og se dragen.
Vi prøvede at skabe et overraskelseselement -
så når dragen drejer til højre, er det som et tillidsfald.
De må ikke forvente, at der er nogen -
så de skal modsvare faldet med en overdreven bevægelse.
Når man ser dem, virker det ægte på grund af uforudsigeligheden -
på trods af, at det hele er nøje planlagt.
Man hænger oppe i luften på den her mekaniske rodeotyr.
Man er omgivet af vind og lyde.
Og man er lænet bagud og er 43 år -
og der står folk med løvblæsere rettet mod en.
- Fantastisk frits. - Mange tak.
I kan kun gøre det bedre.
- Du er det værd. - Det er jeg.
Vi får det her flotte skud af Rhaenyra og hendes dragehær.
Dragedronningen kommer ud fra Dragonmont -
og vi ser, det har virket.
Hun stod over for mange udfordringer og spørgsmål -
men i sidste ende fik hun ret og kunne samle sin dragehær.
Oversat af: Maja Axholt