ПЛУТОН
Я?
Ні, я.
Ні, точно я.
А може, я.
Це маю бути я.
Гей! Це я.
Я.
Це я.
Звісно, що я.
- Я. - Авжеж, я.
- Я! - Це я.
- Звісно, що я. - Я!
Як справи?
Якби він був людиною, я б сказав, що йому щось сниться.
Але жодних ознак, що він прокидається.
Ясно.
Краще вам не бачити його обличчя.
Запрограмовані в ньому 9,9 мільярдів особистостей
симулюються його штучною шкірою з неймовірною швидкістю.
Неможливо уявити, яке жахливе в нього обличчя.
Може, створити ідеального робота неможливо.
Що нам робити?
Як його розбудити?
Є один спосіб.
Ви дійсно готові?
Він може виявитися дияволом.
Диявол, га?
Докторе Тенмо.
Вона повернулася в свою країну.
«Вона»?
Дружина Ґезіхта.
Гелена.
Ясно.
Шкода, що ви не зустрілися.
Я переживала за Атома.
Це неприємно визнавати,
але ми, вчені, зосереджуємося лише на технологічних результатах,
тоді як її почуття доброти варто окремого дослідження.
Ніби вона
не поступається Атому.
Докторе Тенмо.
Парламент призначив дату урочистого похорону Атома.
Отже, смерть Ґезіхта не буде марною, так?
Ми, люди, називаємо такі речі «душею».
Я подбаю про душу вашого чоловіка.
Ви входите в заборонену зону класу А.
Сканування сітківки.
Вхід дозволено.
Байдуже, нехай буде диявол!
Усе марно, якщо він не прокинеться.
Що треба робити?
Ввести неврівноважені емоції.
Неврівноважені емоції?
Так. Злість, скорботу, ненависть...
Хитнути ваги - найпростіший спосіб упорядкувати хаос мільярдів особистостей.
Щоб воскресити тебе з мертвих,
я з радістю стану дияволом.
Ненависть Ґезіхта...
Коли Ґезіхт помирав,
на кого він спрямовував свою ненависть?
Вже три дні дощить.
Такими темпами я, як Ґезіхт, можу...
Епсилоне, до тебе гість. На вигляд такий кремезний.
Дощить тут дійсно часто.
Гоґан, охоронна агенція Міністерства науки.
Радий знайомству.
Мене призначили вашим охоронцем.
Вважають, що після вбивства детектива Ґезіхта наступна ціль - ви.
Мою силу неможливо навіть порівняти з вашою.
Але цей постійний дощ... А ви ж живитеся фотонною енергією...
Я супроводжу вас у безпечне місце.
А мої діти?
Ми не можемо втягувати їх у це.
Сьогодні мій день народження.
Діти влаштовують мені вечірку.
Вечірку-сюрприз.
Тобто це мав би бути сюрприз, але я вже знаю.
Тільки якщо недовго.
Дякую.
З днем народження
З днем народження, Епсилоне
Ви ж мої...
З днем народження
З днем народження!
Дякую.
Дуже вам усім дякую!
У нас для тебе подарунки!
Справді? Я такий щасливий!
Це від нас.
Яке гарне намисто!
- Це ви самі зробили? - Так!
І шапка теж чудова.
Дивись, Епсилоне.
Це те, що ти любиш!
Це ж сонце?
З ним ти зможеш радіти, навіть коли дощить, як зараз, вірно?
Вірно. Це диво. У мене вже настрій піднявся.
Бачите? Я ж казав, що йому сподобається!
Ці діти втратили батьків на війні.
Їхнє сонце -
це Епсилон.
Василію, ти ж дещо намалював для Епсилона, так?
Не соромся, покажи.
Справді?
Покажеш?
Бора...
Це Бора?
Бора...
з'їв...
Землю...
Василій сказав щось, окрім «Бора»!
...з'їв...
Велетень створив південний полюс Посеред пустелі в пісках
Пісня?
Велетень випустив вогняну ріку Й пустив по ній плавати льодовики
Велетень викликав шалені зливи Що затопили усе навкруги
Велетень проковтнув вогняну ріку Льодовики й до краплини весь дощ
А тоді взяв і з'їв
Землю цілком
Він узяв і з'їв
Землю цілком
Чудово, Василію!
Хоча пісня дивна.
Треба йти.
П'ять хвилин.
Давно не бачилися, Арнольде.
Невже це сам Епсилон?
Я хотів дещо запитати.
Давай.
Найкращий робот-синоптик Сполучених Штатів Фракії
зараз тобі все розповість.
Дощ має припинитися завтра до світанку.
- Трохи терпіння... - Я до тебе не по це. Три роки тому.
Що? Три роки тому?
Чи є в тебе записи про погодні аномалії в Персії три роки тому?
Наприклад,
про щось таке.
Що це намальовано?
Точно не знаю.
Три роки тому в Персії, кажеш?
Нічого такого не бачу.
Ось тут видно дим.
Це від артилерійських розривів.
Деякі з твоїх дітей з цього району, чи не так?
Так.
Ось тут у диму є щось гігантське...
Що це?
Не розібрати.
Треба їхати, сер.
Я скоро повернуся.
Епсилоне, куди ти?
А як же наша вечірка?
З'явилася термінова робота.
Будьте слухняними, добре?
Василій...
Василію?
Іди сюди.
Обережно, тут темно.
Ти, мабуть, станеш у пригоді.
Сер, я його привів.
А ти яскравий. Прикрути сяйво.
Бригадний генерал Скотт, ЗС ООН.
А ти той Епсилон, що відмовився воювати.
Якийсь ти кволий, як для робота.
Не дивно, що боягуз.
Принаймні допоможеш з післявоєнним прибиранням.
Дивись. Ось тобі робота.
Що це?
Переплавиш усе це.
З цією твоєю фотонною енергією ти ж швидко впораєшся?
Хочете, щоб я зробив це...
з ними?
Це передові роботи, але в них видалили штучний інтелект.
Тож це просто купа брухту.
Не може бути...
Я чув, що права роботів визнали в Персії...
Що стало з їхніми штучними інтелектами?
Гадки не маю.
Хай там як, не барися.
Я повідомлю, коли ми відлетимо.
Готовий, Епсилоне?
- Починаю зворотній відлік. - Зачекайте!
Ми вже відстаємо від графіка. Починай негайно.
Ні, послухайте!
Тут поруч хтось є!
Що?
Тут хтось є.
Неможливо. Ми перевірили. Нікого живого там не лишилося.
Я відчуваю живу істоту!
Мабуть, собака чи кішка. Роби свою роботу!
Іди сюди.
Усе добре.
Не бійся.
Виходь.
Ось.
Бора...
Ви розумієте, що ви...
Ні...
Я мало не перетворив цю дитину на попіл!
Ми подбаємо про хлопчика.
Часу обмаль. Починай.
Вісім, сім, шість,
п'ять, чотири,
три,
два,
один.
Давно не бачилися, Епсилоне.
Це я, Скотт зі Збройних сил ООН, але тепер я вже генерал армії.
Ти тоді добре впорався з завданням.
Пригадую, добрячий був спалах.
Чесно кажучи, зважаючи на його можливості,
це навіть смішно, що ми мусимо його охороняти.
До того ж це місце більше схоже на фортецю, ніж на укриття.
Але, звісно, ти останній з найдосконаліших роботів.
Якщо з тобою щось станеться, це буде втрата для світу.
Гадаю, ти вже знаєш,
але детектив Ґезіхт дізнався ім'я ворога.
Плутон.
Так.
А в якості мозку
в нього було встановлено ШІ іншого робота на ім'я Сахад.
Ти добре обізнаний.
Що таке Бора?
Ті трупи роботів, що я знищив -
як вони пов'язані з Борою?
Пов'язані?
Чим займалася Слідча комісія «Бора»?
Членів тієї комісії, які знайшли те кладовище роботів,
убивають одного за одним.
Зараз не час для секретів!
Ваші життя теж у небезпеці!
Плутон має жахливу силу.
Але вона стане ще жахливішою, коли еволюціонує.
Це буде сила,
здатна «з'їсти Землю цілком».
Про що ти?
Це з пісні, яку співав той хлопчик, так?
Чуєте? Вони і зараз її співають.
Так, я чую.
Велетень створив південний полюс Посеред пустелі в пісках
Велетень випустив вогняну ріку Й пустив по ній плавати льодовики
Велетень викликав шалені зливи Що затопили усе навкруги
Велетень проковтнув вогняну ріку Льодовики й до краплини весь дощ
А тоді взяв і з'їв Землю цілком!
Бора
Гей, Василію. Твоя пісня дуже всім сподобалася.
Велетень викликав шалені зливи Що затопили усе навкруги
Велетень проковтнув вогняну ріку Льодовики й до краплини весь дощ
А тоді взяв і з'їв Землю цілком!
Бора
Бора...
Що таке, Діконе?
- Що таке? - Що там?
Ні! Вони мають тікати!
Тікати?
Що таке?
Я маю негайно повернутися в Австралію!
Ух ти...
Що це таке?
Тікайте всі!
Над нами теж щось є?
Генерале, беріть людей і тікайте!
Тікати? Наші захисні системи миттєво відреагують на будь-яку атаку.
Ми - не ти, щоб тільки й думати, як би втекти.
Ви маєте тіка...
Епсилоне!
Ти мене чуєш, Епсилоне?
Я маю їх урятувати!
Пізно. Від них нічого не лишилося.
Через мене вони всі...
Це не так.
За останні три місяці дістати тебе можна було безліч разів.
Цілком можливо, що ціллю був генерал.
Убивства членів комісії «Бора»...
Дивись.
Наче роги.
Хай там як, я мушу повернутися до дітей!
Така руйнівна сила...
Що це за зброя?
Ні.
Це був...
Бора.
Що за Бора?
Ще не знаю.
У нього ніби є емоції, але водночас і немає.
Чи він лише маріонетка?
Хто це?
Хто це? Придивися.
Це я. «Старі вуса».
Директоре Бане.
Я мала на увазі не вас...
Кого ж тоді?
Я щойно відчула, як десь у світі виникли дві великі хвилі смутку.
«Піноккіо»?
Піноккіо прагнув пізнати людське серце.
Але, Уран,
у тебе серце чистіше, ніж у більшості людей.
Вони плачуть...
Що таке?
Скажіть мені.
Чому ви так гірко плачете?
Ого...
Іде на нас.
Може, треба тікати?
Думаю, в домі буде безпечніше.
Зберіться навколо мене!
Швидко!
Ближче!
Пригніться, бережіть голови!
Епсилоне!
Пригніться!
Усе добре.
Не бійся.
Виходь.
Ось.
Яка сила...
Знову сонце.
Дивіться!
Там... два сонця!
- Епсилоне! - Епсилоне!
Слава богу...
Отже, ти його переміг?
Василію.
Епсилон...
Ти вперше назвав моє ім'я.
Дякую,
Епсилоне.
Уран.
Уран!
Що таке?
Він Піноккіо.
Що?
Ця дитина як Піноккіо.
Та, що сумувала й плакала?
Він не може знайти його.
Своє серце...
Хай куди б він пішов -
скрізь темніше, ніж у череві кита.
Він не хоче бути маріонеткою,
не хоче, щоб ним керували...
Він думає, що володіє собою,
але ним керує ненависть.
Але розумієте,
він не єдиний, ким керують.
Джеппетто такий самий.
Джеппетто -
ще просто ще одна маріонетка.
Я хотіла ще поговорити з ним.
Але його не стало.
Можете сказати їм зачекати з похороном Атома?
Якщо хочете - звісно, але...
Дякую.
Давай, Василію! Біжи швидше, бо він наздожене!
Ти квач!
Не забився, Василію?
Хтось іде!
Це містер Саймон.
Усім добридень. Чудова сьогодні погода.
Це правда.
Епсилон з вами?
На жаль, ні.
Його тут немає?
Ні. Він на слуханні.
На слуханні?
Отже, Епсилоне,
чи ти переміг супротивника?
Так.
Ти впевнений?
Роботи ж не вміють брехати.
Я переміг ворога.
Остаточно?
Я переміг ворога.
Тоді обговорімо інше питання.
Чому ти не захистив генерала?
Усі, хто був в укритті, загинули миттєво.
Це було щось інше.
Якась інша зброя.
Інша зброя?
Будь ласка, подивіться на це.
Це рештки, розкидані навколо притулку Епсилона.
Схоже, це уламки лівої руки перського робота.
Це був робот-еколог, пізніше переобладнаний для військових цілей.
Лише ліва рука?
А решта?
Більше нічого не знайшли.
Епсилоне, нам усім відомі твої пацифістські погляди,
тож нас цікавить, чи ти знову не був поблажливий до ворога.
Хай скільки б ми билися, йому ніколи не стати мені суперником.
Такі речі варто обговорити з Епсилоном, коли він повернеться.
Тому я й приїхав.
Я впевнений, ви знаєте, пані Ґріффіт,
що люди кажуть про цей притулок.
Про те, чи може робот виховувати людську дитину.
Ми в Службі опіки
не маємо жодних питань до таких чудових людей-вихователів, як ви.
Проблема в Епсилоні.
Епсилон піклується про дітей більше, ніж будь-яка людина!
І все ж таки краще, щоб цих дітей виховували люди.
Хіба ви не згодні?
Тим паче, що мова йде про пана Йогансена.
Так.
Коли він стане моєю дитиною, я подбаю, щоб він був щасливий.
Пан Йогансен - дуже відома людина в Осло.
Ми з дружиною були тут кілька разів і дуже хочемо допомогти цій дитині.
Сподіваюся на ваше сприяння.
Але...
чому з усіх дітей - саме цей хлопчик?
Так.
Я привела його.
Василію, іди до нас.
Василію...
Усе гаразд. Не бійся.
Василію, ти колись бачив сніг?
Пане Йогансене, Василій...
Пан Йогансен готовий зробити щедру пожертву на користь притулку.
Невже ви позбавите хлопчика шансу
отримати ідеальних батьків лише тому, що йому це не подобається?
Їдьмо, я покажу тобі сніг.
Дивіться! Це Епсилон!
- З поверненням, Епсилоне! - Це Епсилон!
Привіт, Епсилоне!
Ти повернувся!
Обережно, ви мене розірвете.
Годі, діти. Епсилон, мабуть, втомився.
Слухання, напевно, було важким.
Усе добре.
Ну, у що сьогодні гратимемо?
А де Василій?
Поїхав з тим чоловіком.
Справжній багатій.
Що відбувається?
Де Василій?
Поїхав до Осло.
Осло? Мене ніхто не попереджав.
Ми не мали вибору.
Досить уже.
Скільки можна зупинятися?
Пан Йогансен готовий зробити щедру пожертву на користь притулку.
Триматися за руки вже не треба!
Он двері.
Зайдеш - і я свою справу зробив.
Не завдавай мені клопоту. Швидше.
Швидше, я сказав!
Я відстежив його!
Василія відвезли до замку Віґеланд в Осло.
Однак...
Йогансен, що його забрав, - такої людини не існує.
- Що... - Не може бути...
Я привів хлопчика.
Сподіваюся, ти був з ним чемний.
Порошинки з нього здував.
З вашого дозволу...
Бора...
Не бійся.
Бора!
Не хвилюйся. Усе добре.
- Не треба боятися. - Бора!
Не треба так голосно кричати це слово.
Ти погано поводився, і ось тепер маєш.
Ти поганий хлопчик, бо ти бачив Бору.
Але Епсилон примчить рятувати навіть такого неслуха, як ти.
Бо Епсилон добрий, еге ж?
Вірно я кажу?
Я так далеко зайшов заради тебе.
Програти не можна. Не цього разу.
Епсилон останній. Убий його, і все скінчиться.
Ми переможемо.
Ти переможеш його навіть з однією рукою.
Коли все скінчиться,
світ пошкодує про свої гріхи!
Чуєш, Плутоне?
Епсилон, це що...
Бронежилет, що мені видали під час Середньоазіатської війни.
Тоді він не знадобився, бо я відмовився служити.
Зачекай.
Василій у небезпеці.
Військова операція майже готова.
Йому потрібен я.
Чому ти з ним не покінчив?
У тебе був шанс добити його.
Чому ти цього не зробив?
Не треба йти зі мною.
Досить з мене жертв.
Ні, я з тобою.
Мене не треба захищати.
Я захищатиму Василія.
Він от-от буде тут, Плутоне.
Покінчи з ним до світанку.
Бора!
Замовкни!
Що ти робиш?
Ідеш проти батька?
Відколи це ти так ставишся до свого творця?
Коли ця битва скінчиться,
ти зможеш повернутися до свого первісного тіла.
Тобі ж це відомо, Плутоне?
Я вловлюю біосигнали Василія.
Я знижуюсь.
Ти залишайся тут.
Але ж тебе живить фотонна енергія
Зачекай до світанку!
Василія треба рятувати негайно!
Зачекай! Я ввімкну стелс-режим!
Ці двері.
Я їх виб'ю.
Уперед!
Епсилоне!
Рятуй Василія! Негайно!
- Але... - Швидше!
Василію!
Звідки в нього стільки енергії?
Василію! З тобою все гаразд?
Енергія закінчується...
Коли ж...
світанок?
Кінчай з ним! Добий його, Плутоне!
Дитина...
Дитина?
Ти про Василія?
Василій зі мною! Він у безпеці, Епсилоне!
Він у безпеці!
Це Сахад усередині тебе?
Що з тобою сталося?
Хто такий Абуллах?
Що таке Бора?
Сонце сходить.
Кінчай з ним негайно!
Допоможи...
Допоможи мені...
ТОБІО ТЕНМА
Отже, це ти.
Ти залишаєш квіти на могилі Тобіо.
А ви...
Це могила мого сина.
А ти, мабуть...
Я Уран.
Молодша сестра Атома.
Так.
Робот відвідує могилу...
Неймовірно.
Ти шедевр Отяномідзу.
Скажи мені,
як там Тобіо на небесах?
Я нічого не знаю про небеса.
Але... я розумію вашу скорботу.
Невже?
Ти розумієш скорботу? Розумієш людське серце?
Не знаю, чи це можна назвати серцем, але емоції...
От як зараз.
Десь далеко...
Два джерела емоцій.
Неймовірний смуток...
З двох джерел.
Світанок!
Ти переміг, Епсилоне!
Що ти робиш? Прикінчи його, Плутоне!
Чому ти не добив мене того разу?
Чому не вбив мене?
Бо з тих хвиль, що ти випромінював, я відчув...
твій сум.
То вбий мене зараз!
Ось так.
Розплав мене своєю фотонною енергією!
Давай! Убий мене, будь ласка!
Ну ж бо, зроби це!
Ти...
Сахад.
Знайдімо твоє первісне тіло.
І повернімо в нього твій штучний інтелект.
Зупинимо це.
Ти можеш зупинитися.
Не можу.
Він іде.
Хто йде?
Сонце. Воно ж сходило.
А тепер зникло.
Бора!
Що відбувається?
Василію!
Я не втримаюся!
Використай мою енергію!
Епсилон...
Це твій брат.
Докторе Тенмо?
Василію! З тобою все гаразд?
Твої руки захищають нас!
Усім привіт.
Я повернувся.
Що відбувається?
Агов.
Ясно.
Це лише образ у моїй пам'яті.
Я думав, ви справжні, й хотів вас обійняти.
Обійняти вас...
Га?
Де мої руки?
Де моє тіло?
Я...
Брате?
Ти впізнаєш мене, Атоме? Це я, Уран!
Отже, він нарешті прокинувся.
Докторе Тенмо...
Я ввів певні дані в його штучний інтелект.
Неврівноважені емоції.
Програма для спрощення хаосу.
Він закінчив обробку інформації.
Залишалося чекати, поки він прокинеться.
І тепер він нарешті...
УВАГА
Що це за мозкові хвилі?
І що за цифри?
Що тут відбувається?
Щойно щось впало.
Перш ніж Атом розплющив очі,
щось злетіло вниз!
Що саме?
Невимовний...
смуток.
Тепер я розумію.
Я розумію все.
Хто такий Плутон.
Хто такий Абуллах.
І... що таке Бора.
Бора!
Ця величезна тінь...
Це Бора?
Епсилон...
Не дивись!
Епсилон...
Епсилон став...
світлом.
Сонце повернулося.
Гігантська тінь зникла, а з нею і Плутон.
Ці руки...
Руки Епсилона!
Так.
Вони захистили нас.
Дякую, Епсилоне.
Хтось...
Хто-небудь...
Прошу, замість мене...
Землю... замість мене...
Заради Землі...
Епсилоне.
Ти б, мабуть, не захотів це почути,
але ти не боягуз, що ухилився від призову.
Ти був дійсно хоробрим воїном.
Униз злетів сум?
Уран, ти, мабуть, любиш читати книжки.
Ти просто добре вмієш поетично описувати речі.
Ти не розумієш людських почуттів.
Розумію!
Я знаю, як вам було сумно перед могилою Тобіо!
Я відчула!
Я відчуваю, як вам сумно й порожньо зараз!
Докторе Тенмо, заждіть!
Докторе Тенмо!
Братику...
Брате, це я, Уран! Ти мене розумієш?
Розумію.
Яке щастя.
Брате... ти повернувся.
Я розумію, Епсилоне.
Братику.
Я розумію,
Ґезіхте.
Тріщина?
Земля розколеться.
Переклад субтитрів: Андрій Кисельов