‫- פלוטו -‬
‫אני?‬
‫לא, אני.‬
‫זה אני, בוודאות.‬
‫אולי זה אני.‬
‫זו צריכה להיות אני.‬
‫היי! זה אני.‬
‫אני.‬
‫זה אני.‬
‫אני, כמובן.‬
‫זה אני.‬ ‫-אני, ברור.‬
‫אני!‬ ‫-זו אני.‬
‫כמובן, אני.‬ ‫-אני!‬
‫איך זה מתקדם?‬
‫אם היה מדובר בבן אנוש,‬ ‫הייתי אומר שהוא חולם.‬
‫אבל אין שום סימן לזה שהוא מתעורר.‬
‫הבנתי.‬
‫עדיף שלא תראה את הפנים שלו.‬
‫9.9 מיליארד סוגי האישיות שמתוכנתים בו‬
‫עוברים הדמיה בעור המלאכותי שלו‬ ‫במהירות מסחררת.‬
‫אי אפשר לדמיין‬ ‫כמה מזוויעים יהיו הפנים שלו.‬
‫אולי באמת בלתי אפשרי ליצור רובוט מושלם.‬
‫מה נעשה?‬
‫איך נעיר אותו?‬
‫יש דרך.‬
‫מה?‬
‫אתה מוכן לעשות את זה?‬
‫יש סיכוי שהוא יהפוך לשטן.‬
‫שטן, הא?‬
‫ד"ר טנמה.‬
‫היא חזרה לארץ שלה.‬
‫"היא"?‬
‫אשתו של גסיכט.‬
‫הלנה.‬
‫הבנתי.‬
‫חבל שלא פגשת אותה.‬
‫היא דאגה לגבי אטום.‬
‫למרות שכואב לי להודות בזה,‬
‫אנחנו, המדענים,‬ ‫נוטים להתמקד רק בתוצאות טכנולוגיות,‬
‫אבל שווה לחקור גם את טוב הלב שלה.‬
‫זה כמעט כאילו‬
‫שהיא שוות ערך לאטום.‬
‫ד"ר טנמה.‬
‫הפרלמנט הלאומי קבע תאריך‬ ‫ללוויה הרשמית של אטום.‬
‫בזכות זה,‬ ‫המוות של גסיכט לא יהיה לשווא, נכון?‬
‫אנחנו, בני האדם,‬ ‫קוראים גם לדברים כאלה "נשמה".‬
‫אטפל היטב בנשמה של בעלך.‬
‫נכנסת לאזור בסיווג מלא.‬
‫סריקת רשתית מתבצעת.‬
‫אנא המשך.‬
‫שטן או לא, זה לא משנה!‬
‫שום דבר לא משנה, אלא אם יתעורר.‬
‫מה נעשה?‬
‫נחדיר רגשות לא מאוזנים.‬
‫רגשות... לא מאוזנים?‬
‫כן. כעס, צער, שנאה...‬
‫הטיית כף המאזניים היא הדרך הטובה ביותר‬ ‫לפתור את הכאוס של 9.9 מיליארדים.‬
‫כדי להחזיר אותך מהמתים,‬
‫בשמחה אהפוך לשטן.‬
‫השנאה של גסיכט...‬
‫בזמן שגסיכט... מת...‬
‫כלפי מי הפנה את השנאה שלו?‬
‫יורד גשם כבר שלושה ימים.‬
‫בקצב הזה, ממש כמו גסיכט, אני עלול...‬
‫אפסילון, יש לך מבקר. הוא נראה ממש חזק.‬
‫יורד כאן המון גשם.‬
‫אני הוגאן מסוכנות ההגנה במשרד המדע.‬
‫נעים מאוד.‬
‫מינו אותי להיות שומר הראש שלך.‬
‫אומרים שאתה המטרה הבאה אחרי הרצח של גסיכט.‬
‫העוצמה שלי בכלל לא באותה ליגה כמו שלך.‬
‫אבל עם כל הגשם הזה,‬ ‫והעובדה שאתה פועל על אנרגיית פוטונים...‬
‫אקח אותך לבית המחסה.‬
‫אבל מה לגבי הילדים?‬
‫אי אפשר לגרור אותם לתוך זה.‬
‫זה יום ההולדת שלי.‬
‫הא?‬
‫הילדים עושים לי מסיבה.‬
‫זו מסיבת הפתעה.‬
‫זו אמורה להיות הפתעה,‬ ‫אבל אני כבר יודע עליה.‬
‫תוכלו לקצר אותה?‬
‫תודה.‬
‫"היום יום הולדת‬
‫"היום יום הולדת לאפסילון"‬
‫אוי...‬
‫"היום יום הולדת לך"‬
‫יום הולדת שמח!‬ ‫-יום הולדת שמח!‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה לכולכם!‬
‫יש לנו מתנות בשבילך, אפסילון!‬
‫ואו, באמת? אני כל כך שמח!‬
‫זה מאיתנו!‬
‫איזו שרשרת יפה!‬
‫הכנתם לבד?‬ ‫-כן!‬
‫גם הכובע הזה יפה.‬
‫תראה, אפסילון.‬
‫זה משהו שאתה אוהב!‬
‫זו השמש, הא?‬
‫זה יעזור לך להרגיש שמח‬ ‫גם ביום גשום כמו היום, נכון?‬
‫נכון. מדהים!‬
‫זה באמת מעודד אותי.‬
‫רואה? אמרתי לכם שיאהב את זה!‬
‫הילדים האלה התייתמו במלחמה.‬
‫בשביל הילדים האלה,‬
‫אפסילון הוא כמו השמש שלהם.‬
‫היי, ואסילי,‬ ‫ציירת משהו בשביל אפסילון, נכון?‬
‫אל תתבייש. תראה לו!‬
‫באמת?‬
‫תראה לי.‬
‫בורה...‬
‫זה בורה?‬
‫בורה...‬
‫אכל את זה...‬
‫כדור הארץ...‬
‫ואסילי אמר משהו שהוא לא "בורה"!‬
‫אכל את זה...‬
‫"הענק יצר קוטב דרומי במדבר"‬
‫שיר?‬
‫"הענק המטיר נהר של אש‬ ‫וזימן את הקרחונים הצפים‬
‫"הענק הוריד גשמים עד שנוצר מבול‬
‫"הענק בלע את האש, את הקרחונים ואת כל הגשם‬
‫"ואז הוא אכל‬
‫"את כל העולם‬
‫"הוא אכל‬
‫"את כל העולם"‬
‫מדהים, ואסילי!‬
‫אבל איזה שיר מוזר!‬
‫צריך לזוז.‬
‫עוד חמש דקות.‬
‫עבר זמן, ארנולד.‬
‫תראו, תראו. זה אפסילון.‬
‫אני רוצה לשאול אותך משהו.‬
‫טוב!‬
‫תן לרובוט החיזוי הטוב ביותר‬ ‫של ארצות הברית של תראקיה, ארנולד,‬
‫לחזות את זה בשבילך.‬
‫הגשם באזורך אמור להיפסק מחר לפני השחר.‬
‫רק תהיה סבלני...‬
‫לא זה.‬
‫לפני שלוש שנים.‬
‫מה? לפני שלוש שנים?‬
‫האם יש לך תיעוד‬
‫של אירועי מזג אוויר חריגים‬ ‫בפרס לפני שלוש שנים?‬
‫לדוגמה,‬
‫משהו כמו בתמונה הזו.‬
‫מה זה?‬
‫אני לא בטוח.‬
‫לפני שלוש שנים בפרס, הא?‬
‫לא משהו ספציפי.‬
‫העשן שרואים בנתונים האלה‬
‫הוא מהסוג שנוצר מפגזי ארטילריה.‬
‫חלק מהילדים שאימצת הם מהאזור הזה, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-הא?‬
‫יש משהו ענק בתוך העשן...‬
‫מה זה?‬
‫בלתי אפשרי לנתח את זה.‬
‫צריך ללכת, אדוני.‬
‫אחזור בקרוב.‬
‫אפסילון, לאן אתה הולך?‬
‫מה לגבי המשך מסיבת יום ההולדת שלך?‬
‫צצה עבודה דחופה.‬
‫תהיו טובים, בסדר?‬
‫ואסילי...‬
‫ואסילי?‬
‫היי, לפה.‬
‫חשוך, אז לך בזהירות.‬
‫נראה שאתה באמת מועיל.‬
‫המפקד, הבאתי אותו.‬
‫ואו, אתה בוהק. עמעם את האור.‬
‫אני בריגדיר גנרל סקוט מכוחות האו"ם.‬
‫אז אתה אפסילון שסירב להתגייס.‬
‫אתה מעוצב בצורה מעודנת יחסית לרובוט.‬
‫לא פלא שאתה פחדן.‬
‫לפחות תעזור בניקיונות של אחרי המלחמה.‬
‫תסתכל. זו העבודה שלך.‬
‫מה זה?‬
‫אתה תמס את כל זה.‬
‫עם אנרגייה הפוטונים שלך תסיים מהר, נכון?‬
‫אתה רוצה שאעשה את זה‬
‫להם?‬
‫אלה רובוטים מתקדמים,‬ ‫אבל הבינה המלאכותית שלהם הוסרה.‬
‫זו סתם ערימת בובות על חוט.‬
‫לא יכול להיות...‬
‫שמעתי שהכירו בזכויות רובוטים בפרס...‬
‫מה קרה לבינות המלאכותיות שהוסרו?‬
‫אין לי מושג.‬
‫בכל אופן, פשוט תסיים מהר.‬
‫אודיע לך כשנהיה במרחק בטוח.‬
‫מוכן, אפסילון?‬
‫אתחיל בספירה לאחור.‬ ‫-חכה!‬
‫אנחנו כבר באיחור. תתחיל מיד.‬
‫לא, תקשיב לי!‬
‫עדיין יש מישהו בסביבה!‬
‫מה?!‬
‫יש פה מישהו.‬
‫לא יכול להיות.‬ ‫בדקנו. לא נשאר אף אחד בחיים!‬
‫אני קולט סימני חיים.‬
‫זה בטח כלב או חתול. עשה את העבודה שלך!‬
‫בוא אליי.‬
‫זה בסדר.‬
‫אל תפחד.‬
‫צא.‬
‫הינה.‬
‫בורה...‬
‫אתה מבין שאתה...‬
‫לא...‬
‫אני כמעט הפכתי את הילד הזה לאפר!‬
‫אנחנו נטפל בילד.‬
‫אין לנו הרבה זמן. פשוט תעשה את זה.‬
‫שמונה, שבע, שש,‬
‫חמש, ארבע,‬
‫שלוש,‬
‫שתיים,‬
‫אחת.‬
‫עבר זמן, הא, אפסילון?‬
‫זה אני, סקוט מכוחות האו"ם,‬ ‫אבל עכשיו אני כבר גנרל.‬
‫עשית אז עבודה מצוינת.‬
‫חתיכת פיצוץ, לפי מה שאני זוכר.‬
‫האמת, הוא כל כך חזק,‬
‫מצחיק שבכלל נעמיד פנים שאנחנו מגינים עליו.‬
‫חוץ מזה,‬ ‫זה יותר דומה למצודה מאשר בית מחסה.‬
‫אבל כמובן,‬ ‫אתה האחרון מבין הרובוטים המתקדמים ביותר.‬
‫אם משהו יקרה לך, כל העולם יפסיד.‬
‫אני בטוח שאתה כבר יודע את זה,‬
‫אבל לפי הנתונים שאחזרנו מהבלש גסיכט,‬
‫שם האויב הוא...‬
‫פלוטו.‬
‫נכון.‬
‫ובתור המוח שלו,‬
‫התקינו את הבינה המלאכותית‬ ‫של רובוט אחר בשם סהאד.‬
‫אתה מעודכן, כצפוי.‬
‫מה זה בורה?‬
‫גופות הרובוטים שהשמדתי...‬
‫איך הם קשורים לבורה?‬
‫קשורים?‬
‫מה בכלל הייתה ועדת החקירה "בורה"?‬
‫חברי אותה ועדה‬ ‫שמצאו את בית הקברות ההוא לרובוטים‬
‫נרצחים אחד אחרי השני.‬
‫זה לא הזמן לסודות!‬
‫גם החיים שלך בסכנה!‬
‫העוצמה של פלוטו מבעיתה.‬
‫אבל עוצמה אדירה עוד יותר‬ ‫תופיע אחרי האבולוציה שלו.‬
‫כזו שתוכל‬
‫"לאכול את העולם עצמו."‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫זה חלק מהשיר שהילד שר, נכון?‬
‫תקשיב, הם עדיין שרים את זה.‬
‫כן, אני שומע.‬
‫"הענק יצר את הקוטב הדרומי במדבר‬
‫"הענק המטיר נהר של אש‬ ‫וזימן את הקרחונים הצפים‬
‫"הענק הוריד את הגשמים עד שהיה מבול‬
‫"הענק בלע את האש, את הקרחונים ואת כל הגשם‬
‫"ואז הוא אכל את כל העולם!‬
‫"והוא אכל את כל העולם!‬
‫"בורה‬
‫"בורה"‬
‫היי, ואסילי. כולם אוהבים את השיר שלך.‬
‫"הענק הוריד גשמים עד שהיה מבול‬
‫"הענק אכל את האש, את הקרחונים ואת כל הגשם‬
‫"ואז הוא אכל את העולם עצמו!"‬
‫"בורה‬
‫"בורה"‬
‫מה קרה, דיקון?‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה זה?‬
‫לא! הם חייבים לברוח!‬
‫לברוח?‬
‫מה קרה?‬
‫אני חייב לחזור לאוסטרליה מיד!‬
‫ואו...‬
‫מה זה?‬
‫כולם, תברחו!‬
‫יש משהו גם מעלינו?‬
‫גנרל, קח את החיילים שלך ותברחו!‬
‫לברוח? מערכת האבטחה פה‬ ‫יכולה להגיב מיד לכל תקיפה.‬
‫אנחנו לא כמוך, שרק חושב על לברוח.‬
‫אתם חייבים לברוח עכ...‬
‫אפסילון!‬
‫האם אתה שומע אותי, אפסילון?!‬
‫אני חייב להציל אותם!‬
‫מאוחר מדי. כולם התאדו.‬
‫בגללי, כולם...‬
‫זה לא נכון!‬
‫היו המון הזדמנויות‬ ‫לפגוע בך בשלושת החודשים האחרונים.‬
‫יכול מאוד להיות שהגנרל היה המטרה.‬
‫רצח חברי ועדת החקירה בורה...‬
‫תראה.‬
‫זה נראה כמו שתי קרניים.‬
‫לא משנה מה, אני חייב לחזור לילדים!‬
‫כוח כל כך הרסני...‬
‫איזה נשק יכול לעשות את זה?‬
‫לא...‬
‫זה כנראה היה...‬
‫בורה.‬
‫מה זה בורה?‬
‫אני לא בטוח.‬
‫זה כאילו שיש לו רגשות,‬ ‫אבל הוא גם חסר רגשות.‬
‫האם הוא רק בובה על חוט?‬
‫- פינוקיו -‬
‫מי זה?‬
‫מי? פשוט תסתכלי.‬
‫זה אני. היגייאויאג'י.‬
‫אה, המנהל באן.‬
‫לא שאלתי לגביך...‬
‫אז למה התכוונת?‬
‫ראיתי שני פרצי עצב גדולים צצים בעולם.‬
‫פינוקיו, הא?‬
‫פינוקיו התקשה ללמוד על הלב האנושי.‬
‫אבל אוראן,‬
‫הלב שלך יותר גדול מאשר אצל רוב בני האדם.‬
‫הם בוכים...‬
‫מה קרה?‬
‫תוכלו לומר לי.‬
‫למה אתם בוכים כל כך?‬
‫ואו...‬
‫זה בדרך לפה.‬
‫שנברח?‬
‫בטח נהיה בסדר אם נישאר בבית...‬
‫כולם, התאספו סביבי!‬
‫עכשיו!‬
‫היצמדו קרוב יותר!‬
‫התכופפו והגנו על הראש שלכם!‬
‫אפסילון!‬
‫תתכופפו!‬
‫זה בסדר.‬
‫אל תפחד.‬
‫צא.‬
‫הינה.‬
‫כמה עוצמה...‬
‫השמש יצאה.‬
‫היי, תראו!‬
‫יש‬
‫שתי שמשות!‬
‫אפסילון!‬ ‫-אפסילון!‬
‫איזה מזל...‬
‫אז הבסת את זה?‬
‫ואסילי...‬
‫אפסילון...‬
‫אתה... קראת בשם שלי בפעם הראשונה.‬
‫תודה...‬
‫תודה,‬
‫אפסילון.‬
‫אוראן...‬
‫אוראן!‬
‫מה קרה?‬
‫הוא פינוקיו.‬
‫מה?‬
‫הילד הוא כמו פינוקיו.‬
‫זה שהיה עצוב ובכה?‬
‫הוא לא מוצא את זה.‬
‫את הלב שלו...‬
‫לא משנה לאן הוא הולך,‬
‫זה יותר אפל מאשר בתוך בטן הלווייתן.‬
‫הוא לא רוצה להיות בובה,‬
‫לא רוצה שישלטו בו...‬
‫הוא חושב שהוא פועל על דעת עצמו,‬
‫אבל הוא נשלט על ידי השנאה שלו.‬
‫אבל תבין,‬
‫הוא לא היחיד שנשלט.‬
‫גם ג'פטו נשלט.‬
‫ג'פטו הוא...‬
‫רק עוד בובה.‬
‫רציתי לדבר איתו עוד קצת.‬
‫אבל הוא נעלם.‬
‫תוכל לומר להם‬ ‫לדחות את הלוויה הרשמית של אטום?‬
‫אם זה מה שאתה רוצה, כמובן...‬
‫תודה.‬
‫בוא, ואסילי! רוץ מהר יותר או שיתפסו אותך!‬
‫אתה התופס!‬
‫אתה בסדר, ואסילי?‬
‫אה, מישהו בא!‬
‫זה מר סיימון.‬
‫שלום. מזג אוויר נעים היום, נכון?‬
‫בהחלט...‬
‫אפסילון בסביבה?‬
‫לצערי, לא.‬
‫אה, הוא לא פה?‬
‫לא. הוא בשימוע.‬
‫שימוע?‬
‫אז, אפסילון...‬
‫האם הבסת את היריב שלך?‬
‫כן.‬
‫האם אתה בטוח?‬
‫חשבתי שרובוטים לא יכולים לשקר.‬
‫הבסתי את האויב שלי.‬
‫לגמרי?‬
‫הבסתי את האויב שלי.‬
‫אז אפשר לדבר על הנושא האחר?‬
‫למה לא הגנת על הגנרל?‬
‫כל מי שהוצב בבית המחסה נהרג תוך רגע.‬
‫זה היה שונה.‬
‫זו הייתה התקפה עם נשק אחר.‬
‫נשק אחר?‬
‫בכל אופן, תסתכלו על אלה.‬
‫אלה החלקים שהתפזרו‬ ‫סביב בית היתומים של אפסילון.‬
‫נראה שהם מזרוע שמאל של רובוט שיוצר בפרס.‬
‫רובוט שנוצר‬
‫למטרות סביבתיות אבל הומר לצורכי צבא.‬
‫רק זרוע שמאל?‬
‫עוד משהו?‬
‫לא מצאנו עוד משהו.‬
‫אפסילון, כולנו מודעים‬ ‫לתפישה הפציפיסטית שלך,‬
‫אז אנחנו חוששים ששוב ריחמת על האויב.‬
‫לא משנה כמה פעמים נילחם,‬ ‫הוא לעולם לא יהיה היריב שלי.‬
‫צריך לדבר על נושא כזה‬ ‫רק אחרי שאפסילון יחזור.‬
‫לכן באתי היום.‬
‫מה?‬
‫את בטח יודעת, גברת גריפית',‬
‫מה אנשים אומרים על בית האומנה הזה,‬
‫לגבי השאלה האם רובוט‬ ‫יכול להיות הורה לילד אנושי.‬
‫אנחנו בסוכנות הרווחה לילדים‬
‫לא מתנגדים לזה שאנשים נפלאים כמוך‬ ‫יעבדו בטיפול בילדים.‬
‫הבעיה היא אפסילון.‬
‫לאפסילון אכפת מהילדים יותר מאשר כל אדם!‬
‫ועדיין,‬
‫עדיף שאת הילדים האלה יאמצו בני אדם.‬
‫את לא מסכימה?‬
‫במיוחד כשמר יוהנסן רוצה להיות מעורב.‬
‫כן.‬
‫אחרי שיהפוך להיות הילד שלי,‬ ‫אוודא שיהיו לו חיים מאושרים.‬
‫מר יוהנסן הוא אחד מעמודי התווך של אוסלו.‬
‫אשתי ואני ביקרנו פה מספר פעמים,‬ ‫ואנחנו רוצים בכל ליבנו‬
‫לעזור לילד הזה.‬
‫אני מקווה לתשובה חיובית.‬
‫אבל...‬
‫מבין כל הילדים, למה הוא?‬
‫כן?‬
‫הבאתי אותו.‬
‫אה!‬
‫ואסילי, בוא אליי.‬
‫ואסילי...‬
‫זה בסדר. אל תפחד.‬
‫ואסילי, ראית פעם שלג?‬
‫מר יוהנסן, ואסילי...‬
‫מר יוהנסן מוכן לתת‬ ‫תרומה משמעותית לבית האומנה.‬
‫תמנעי מהילד הזדמנות‬
‫לאימוץ בידי הורים אידיאלים‬ ‫רק כי זה לא מוצא חן בעיניו?‬
‫מה דעתך שנלך לראות שלג?‬
‫תראו! זה אפסילון!‬
‫ברוך שובך, אפסילון!‬ ‫-זה אפסילון!‬
‫שלום, אפסילון!‬
‫חזרת!‬
‫היי, יש לי רק גוף אחד.‬
‫די, ילדים. אפסילון בטח עייף.‬
‫השימוע בטח היה קשה.‬
‫זה היה בסדר.‬
‫אז במה נשחק היום?‬
‫איפה ואסילי?‬
‫הוא הלך עם האיש ההוא.‬
‫האיש הממש עשיר.‬
‫מה קורה פה?‬
‫איפה ואסילי?‬
‫הוא עבר לאוסלו.‬
‫אוסלו? אף אחד לא סיפר לי על זה!‬
‫לא הייתה לנו ברירה.‬
‫די כבר.‬
‫כמה פעמים אתה צריך לעצור?‬
‫מר יוהנסן מוכן לתת‬ ‫תרומה משמעותית לבית האומנה.‬
‫כבר אין טעם להחזיק ידיים!‬
‫הינה הדלת.‬
‫ברגע שתעבור, העבודה שלי הסתיימה.‬
‫אל תעשה לי בעיות. מהר.‬
‫אמרתי לך למהר!‬
‫יש לי את תוצאות המעקב!‬
‫ואסילי נלקח לטירת ויגלנד באוסלו.‬
‫אבל,‬
‫יוהנסן, האדם שלקח את ואסילי, לא קיים.‬
‫מה...‬ ‫-לא יכול להיות...‬
‫הבאתי את הילד.‬
‫אני מקווה שהיית עדין איתו.‬
‫טיפלתי בו כאילו שהוא עשוי מזכוכית.‬
‫ובכן, אם תסלח לי...‬
‫בורה...‬
‫אל תפחד.‬
‫בורה!‬
‫אל תדאג. הכול בסדר.‬
‫אין ממה לפחד.‬ ‫-בורה!‬
‫לא כדאי שתצעק את זה כל כך חזק.‬
‫אתה ילד רע. לכן זה קורה לך.‬
‫אתה ילד רע מאוד כי אתה רואה את בורה.‬
‫אבל אפסילון יבוא להציל אותך,‬ ‫אפילו שאתה ילד כל כך רע.‬
‫לאפסילון יש לב טוב מאוד, לא?‬
‫נכון?‬
‫הגעתי עד פה בשבילך.‬
‫אסור להיכשל. לא הפעם.‬
‫אפסילון הוא האחרון שנותר.‬ ‫הרוג אותו, והכול ייגמר.‬
‫אתה תנצח.‬
‫גם עם זרוע אחת בלבד, אתה תנצח.‬
‫כשזה ייגמר,‬
‫העולם יתחרט על החטאים שביצע!‬
‫שמעת אותי, פלוטו?!‬
‫אפסילון, זה לא...‬
‫האפוד שקיבלתי במלחמת מרכז אסיה.‬
‫לא היה לי צורך בו כי סירבתי להתגייס.‬
‫חכה!‬
‫חייו של ואסילי בסכנה.‬
‫הצבא יהיה מוכן להיכנס לפעולה בכל רגע.‬
‫הם רוצים אותי.‬
‫למה לא... חיסלת אותו?‬
‫ודאי הייתה לך הזדמנות להכות מכת מוות.‬
‫למה לא עשית את זה?‬
‫אין צורך שתבוא. אני לא רוצה יותר קורבנות.‬
‫לא, אבוא איתך.‬
‫אתה לא צריך להגן עליי.‬
‫אגן על ואסילי.‬
‫הוא תכף יגיע, פלוטו.‬
‫אתה חייב לסיים את זה עד הזריחה.‬
‫בורה!‬
‫שקט!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫ממרה את פי אביך?‬
‫ממתי אתה מתנהג ככה כלפי מי שיצר אותך?‬
‫בסיום הקרב הזה תוכל לחזור לגוף המקורי שלך.‬
‫אתה יודע את זה, נכון, פלוטו?‬
‫אני קולט את האות הביולוגי של ואסילי.‬
‫אני נכנס.‬
‫תישאר פה.‬
‫אבל אתה פועל על אנרגיית פוטונים.‬
‫חכה עד לזריחה!‬
‫אני חייב להציל את ואסילי בהקדם האפשרי!‬
‫חכה! אשתמש ביכולות החמקנות שלי!‬
‫מאחורי הדלת הזו.‬
‫אשבור אותה.‬
‫פריצה!‬
‫אפסילון!‬
‫תציל את ואסילי, מהר!‬
‫אבל...‬ ‫-מהר!‬
‫ואסילי!‬
‫עדיין נותר בו כל כך הרבה כוח?‬
‫ואסילי! אתה בסדר?! ואסילי!‬
‫האנרגיה שלי אוזלת...‬
‫האם‬
‫כבר עלה השחר?‬
‫חסל אותו! חסל אותו, פלוטו!‬
‫הילד...‬
‫הילד?‬
‫אתה מתכוון לוואסילי?‬
‫הצלתי את ואסילי! הוא מוגן, אפסילון!‬
‫הוא מוגן!‬
‫האם זה סהאד בתוכך?‬
‫מה קרה לך?!‬
‫מי זה אבולה?‬
‫מה זה בורה?‬
‫השמש עולה.‬
‫תגמור אותו, עכשיו!‬
‫עזור...‬
‫עזור לי...‬
‫- טוביו טנמה -‬
‫אז זו היית את.‬
‫את זו שהשאירה פרחים על הקבר של טוביו.‬
‫אתה...‬
‫זה הקבר של הבן שלי.‬
‫האם את, במקרה...‬
‫אני אוראן.‬
‫אחותו הקטנה של אטום.‬
‫כן.‬
‫רובוטית שמבקרת בקבר...‬
‫באמת מדהים.‬
‫את יצירת המופת של אוצ'אנומיזו.‬
‫תוכלי לומר לי‬
‫מה שלום טוביו בגן עדן?‬
‫אני לא יודעת על גן עדן או דברים כאלה.‬
‫אבל,‬
‫אני יודעת שאתה מתאבל.‬
‫כן?‬
‫את מבינה אבל? מבינה את הלב?‬
‫אני לא יודעת אם אפשר לקרוא לזה לב,‬ ‫אבל רגשות...‬
‫כמו עכשיו.‬
‫איפשהו, רחוק...‬
‫אני חשה בשני רגשות.‬
‫עצבות איומה ונוראית...‬
‫משני מקורות...‬
‫זו הזריחה!‬
‫ניצחת, אפסילון!‬
‫מה אתה עושה?! חסל אותו, פלוטו!‬
‫למה לא חיסלת אותי בפעם הקודמת?‬
‫למה לא הרגת אותי?‬
‫כי לפי אורכי הגל ששידרת...‬
‫היית עצוב.‬
‫אז הרוג אותי עכשיו!‬
‫זהו זה.‬
‫תשתמש באנרגיית הפוטונים שלך כדי להמס אותי!‬
‫קדימה! הרוג אותי, בבקשה!‬
‫קדימה, עשה את זה!‬
‫אתה...‬
‫סהאד.‬
‫בוא נמצא את הגוף המקורי שלך.‬
‫נחזיר את הבינה המלאכותית שלך‬ ‫חזרה לגוף המקורי.‬
‫בוא נפסיק את זה.‬
‫אתה יכול להפסיק מרצונך.‬
‫אני לא יכול.‬
‫הוא מגיע.‬
‫מי מגיע?‬
‫השמש. היא כבר הייתה צריכה לזרוח,‬
‫אבל היא נעלמה.‬
‫בורה!‬
‫מה קורה?!‬
‫ואסילי!‬
‫אין טעם! אני לא יכול להחזיק!‬
‫תשתמש באנרגיה שלי!‬
‫אפסילון...‬
‫זה אחיך.‬
‫ד"ר טנמה? דוקטור?‬
‫ואסילי! אתה בסדר?!‬
‫הידיים שלך מגינות עלינו!‬
‫היי, כולם.‬
‫כולם, חזרתי.‬
‫מה קורה פה?‬
‫מה קורה איתכם?‬
‫הבנתי.‬
‫זו רק תמונה מהזיכרון שלי.‬
‫חשבתי שכולכם פה באמת, אז ניסיתי לחבק אתכם.‬
‫לחבק אתכם...‬
‫הא?‬
‫איפה הזרועות שלי?‬
‫איפה הגוף שלי?‬
‫האם אני...‬
‫אטום?‬
‫אתה מזהה אותי, אטום? זו אני, אוראן!‬
‫אז הוא סוף סוף התעורר...‬
‫ד"ר טנמה...‬
‫התקנתי נתונים מסוימים בבינה המלאכותית שלו.‬
‫רגשות לא מאוזנים.‬
‫תוכנה שתפשט את הכאוס.‬
‫היא סיימה לעבד את כל המידע,‬
‫ורק נותר לחכות שיתעורר.‬
‫ועכשיו, זה סוף סוף...‬
‫- זהירות -‬
‫מה גלי המוח האלה?‬
‫והנתונים האלה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫משהו ירד הרגע.‬
‫ממש לפני שאטום פקח את העיניים,‬
‫משהו עף למטה!‬
‫מה ה"משהו" הזה?‬
‫עצבות‬
‫עצומה.‬
‫אני מבין עכשיו.‬
‫אני מבין הכול.‬
‫אני יודע מי זה פלוטו.‬
‫מי זה אבולה.‬
‫ומה זה בורה.‬
‫בורה!‬
‫הצל הענק הזה...‬
‫זה בורה?‬
‫אפסילון...‬
‫אל תסתכל!‬
‫אפסילון...‬
‫הפך לאור.‬
‫שמש הבוקר חזרה.‬
‫הצל הענק נעלם, וגם פלוטו.‬
‫הידיים האלה...‬
‫הידיים של אפסילון!‬
‫כן.‬
‫הן הגנו עלינו.‬
‫תודה, אפסילון.‬
‫מישהו...‬
‫לא משנה מי.‬
‫בבקשה, במקומי...‬
‫למען כדור הארץ, במקומי...‬
‫למען כדור הארץ...‬
‫אפסילון.‬
‫אתה... בטח לא תרצה לשמוע את זה,‬
‫אבל אתה... לא פחדן שהתחמק מגיוס.‬
‫היית לוחם אמיץ באמת.‬
‫עצבות עפה למטה?‬
‫אוראן, את בטח אוהבת לקרוא ספרים.‬
‫מה?‬
‫את טובה מאוד בביטוי פואטי של דברים.‬
‫את לא מבינה רגשות של אנשים אחרים.‬
‫אבל אני כן מבינה!‬
‫אני יודעת כמה עצוב היית מול הקבר של טוביו!‬
‫חשתי בזה!‬
‫אני חשה כמה עצוב וריקני אתה מרגיש עכשיו!‬
‫ד"ר טנמה, חכה!‬
‫ד"ר טנמה!‬
‫אטום...‬
‫אטום, זו אני, אוראן! אתה מבין אותי?‬
‫אני מבין.‬
‫איזה מזל.‬
‫אטום,‬
‫חזרת לחיים.‬
‫אני מבין, אפסילון.‬
‫מה?‬
‫אטום?‬
‫אני מבין,‬
‫גסיכט.‬
‫מה?‬
‫סדק?‬
‫כדור הארץ עומד להישבר.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬