Já?
Ne, já.
Jasně že já.
Možná spíš já.
Já přece.
Samozřejmě že já.
Já.
Ne, já.
Já.
Já!
- Já. - Ne, já.
- Já! - To já.
- Určitě já. - Já!
Jak to jde?
Kdyby to byl člověk, řekl bych, že se mu něco zdá.
A nejeví žádné známky probuzení.
Chápu.
Neměl byste se na něj dívat.
Jeho umělá kůže neuvěřitelnou rychlostí
simuluje bezmála deset miliard osobností, které jsem do něj naprogramoval.
Nic ohavnějšího jste ještě neviděl.
Stvoření dokonalého robota je možná opravdu nemožné.
Co teď?
Jak ho probudíme?
Jeden způsob existuje, ale...
vážně to tak chcete?
Možná se pak probudí jako hotový ďábel.
Tak ďábel...
Doktore Tenmo.
Už odjela zpátky domů.
Kdo?
Gesichtova žena.
Helena.
Aha.
Chtěl jsem vám ji představit.
Dělá si o Atoma starosti.
Nerad to přiznávám,
ale možná se jako vědci až moc soustředíme na technologii.
Přitom bychom měli zkoumat i to, kde se bere její laskavost.
Měl jsem pocit,
že se skoro vyrovná Atomovi.
Doktore Tenmo.
Parlament už stanovil datum Atomova státního pohřbu.
Řekněte mi, že díky tomu Gesichtova smrt nepřijde nazmar.
I my lidi těmhle čipům říkáme duše.
Nebojte, duše vašeho muže je v dobrých rukou.
Vstupujete do uzavřené zóny třídy A.
Naskenuji vám sítnici.
Pokračujte, prosím.
Klidně, ať je z něj ďábel!
Hlavně se musí probudit.
Jak to uděláme?
Zapojením extrémních emocí.
Extrémních... emocí?
Ano. Vzteku, smutku, nenávisti...
Narušením rovnováhy všech osobností dojde k potlačení chaosu.
Když tě budu moct znovu oživit,
klidně se taky stanu ďáblem.
Gesichtova nenávist...
Ke komu...
ji pociťoval...
když umíral?
Prší už tři dny v kuse.
S takovou skončím stejně jako Gesicht...
Máš návštěvu, Epsilone. Vypadá fakt silně.
Pořád prší, co?
Já jsem Hogan z ministerstva vědy.
Těší mě.
Mám vám dělat osobního strážce.
Po smrti detektiva Gesichta jste prý další na řadě.
Za normálních okolností jste samozřejmě silnější než já,
ale kvůli tomu dešti nemůžete čerpat fotonovou energii...
Doprovodím vás do úkrytu.
A co moje děti?
Ty do toho nemůžeme zatahovat.
Dneska mám narozeniny.
Připravují mi oslavu.
Potají.
Vím o ní, i když to má být překvapení.
Zvládnete to rychle?
Děkuju.
Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, milý Epsilone...
Božínku...
...hodně štěstí, zdraví.
Všechno nejlepší!
Děkuju.
Moc vám všem děkuju!
Máme pro tebe dárky, Epsilon!
Opravdu? Vy jste mi udělali takovou radost!
Tohle je od nás!
Ty jo, náhrdelník.
- Ten jste vyrobili sami? - Jo!
Ta čepice je super.
Podívej, Epsilone.
To máš ze všeho nejradši!
To je slunce?
Odteď se budeš cítit dobře, i když venku pořád jenom prší, že jo?
To je paráda!
Hned je mi hej.
Vidíte? Já říkal, že se mu bude líbit!
Všechno jsou to váleční sirotci.
Pro tyhle děti...
je Epsilon takové jejich slunce.
Hej, Vasiliji. Ty jsi mu něco nakreslil, ne?
No tak, nestyď se.
Opravdu?
Ukaž.
Bora...
Tohle je Bora?
Bora...
snědl...
celou Zemi...
Vasilij řekl něco jiného než „Bora“!
...snědl...
Obr proměnil poušť v jižní pól.
To je písnička?
Obr stvořil ohnivou řeku a hodil do ní horu ledu.
Obr přivolal déšť a udělal velikou potopu.
Obr spolykal všechen oheň, led i vodu.
A nakonec snědl
i celou Zemi.
A nakonec snědl
i celou Zemi.
- To je úžasný! - Pěkně divná písnička!
Musíme jít!
Ještě pět minut.
- Dlouho jsme se neviděli, Arnolde. - Nazdárek, Epsilone.
Chci se tě na něco zeptat.
Jen do toho!
Jakožto nejlepší meteorologický robot v Thrákii
znám všechny odpovědi.
Pršet by u vás mělo přestat zítra brzo ráno.
Buď trpělivý...
To mě nezajímá.
Co před třemi lety?
Před třemi lety?
Nemáš nějaké záznamy
o abnormálním počasí před třemi lety v Persii?
O něčem, co by připomínalo tenhle obrázek?
Co to je?
To nevím.
Persie před třemi lety, říkáš?
Nic zvláštního nevidím.
Kouř na tomhle záběru
bude způsobený dělostřeleckou municí.
Některé z dětí, o které se staráš, pochází z téhle oblasti, že jo?
Jo.
V tom kouři je něco obrovského...
Co přesně?
Nedokážu to zanalyzovat.
Už vážně musíme jít!
Brzo se vrátím.
Kam odjíždíš, Epsilone?
A co zbytek oslavy?
Musím do práce.
Buďte tu hodní.
Vasiliji...
Vasiliji.
Tady!
Je tu tma, tak se dívej, kam šlapeš.
No vidíš, že nejsi úplně k ničemu.
Tady ho máte, pane.
Díky.
A ztlum to světlo trochu.
Já jsem brigádní generál Scott z OSN.
Ty jsi ten Epsilon, co odmítl narukovat?
Na robota vypadáš jako pěkná pápěrka.
Není divu, že jsi poseroutka.
Pomůžeš nám s odklízením.
Tohle bude tvoje práce.
Co to má být?
Tohle všechno roztavíš.
S tvojí fotonovou energií by to měla být hračka.
Chcete, abych roztavil...
tohle všechno?
Jsou to moderní roboti, ale chybí jim mozkové jednotky.
Je z nich jenom hromada šrotu.
To je hrůza...
Měl jsem za to, že Persie robotí práva uznává...
Co se stalo s jejich umělou inteligencí?
To nemám tušení.
Radši se dej do práce.
Dám vědět, až budeme dost daleko.
Jsi připravený, Epsilone?
- Začínám odpočet. - Počkejte!
Musíme si pohnout. Koukej konečně začít!
Poslouchejte mě!
Někdo tu pořád je!
Cože?
Někdo tu je!
To není možné. Prohledali jsme to tam a nikoho jsme nenašli.
Zaznamenávám známky života!
To bude kočka nebo pes. Udělej, co se po tobě chce!
Pojď ke mně.
To bude dobrý.
Neboj se.
Můžeš vylézt.
Pojď.
Bora...
Málem jste ho...
Ne...
To já ho málem spálil na popel!
My se o něj postaráme.
Nemáme moc času, tak nezdržuj.
Osm, sedm, šest,
pět, čtyři,
tři,
dva,
jedna.
Dlouho jsme se neviděli, co?
Já jsem Scott z OSN. Konečně jsem to dotáhl na generála.
Tehdy jsi odvedl skvělou práci.
Byla to pořádná exploze.
Upřímně nemám tušení, proč ho máme chránit,
když má takovou neuvěřitelnou sílu.
A tohle je teda spíš pevnost než úkryt.
Ale chápu, že kdybychom přišli i o posledního takhle moderního robota,
byla by to ztráta pro celý svět.
Už se to k tobě asi doneslo,
ale na základě dat zničeného Gesichta
se náš nepřítel jmenuje...
...Pluto.
Jo.
V mozku
má nainstalovanou inteligenci robota jménem Sahad.
Koukám, že už všechno víš.
Co je to Bora?
Co měli ti zničení roboti...
společného s Borou?
S Borou?
Čím se vlastně ta vyšetřovací komise zabývala?
Její členy, kteří objevili ten robotí hrob,
někdo vraždí jednoho po druhém.
Na tajnůstkaření nemáme čas!
Jde tu i o váš život!
Pluto má hrozivou moc.
Může se ale stát něčím ještě mnohem děsivějším.
Něčím...
co by dokázalo „sníst celou Zemi“.
O čem to mluvíš?
To si zpíval ten chlapec, že ano?
Zrovna si ji zpívají všichni.
No jo, taky to slyším.
Obr proměnil poušť v jižní pól.
Obr stvořil ohnivou řeku a hodil do ní horu ledu.
Obr přivolal déšť a udělal velikou potopu.
Obr spolykal všechen oheň, led i vodu.
A nakonec snědl i celou Zemi.
Bora.
Ta tvoje písnička se všem strašně líbí, Vasiliji.
Obr přivolal déšť a udělal velikou potopu.
Obr spolykal všechen oheň, led i vodu.
A nakonec snědl i celou Zemi.
Bora.
Bora...
Copak, Deacone?
- Co se to děje? - Co je?
To ne. Všichni utečte!
Proč?
Co se stalo?
Musím se okamžitě vrátit do Austrálie!
Hustý...
Co to je?
Utečte!
Něco je i nad námi!
Seberte svoje muže a utečte pryč!
Proč bychom měli?
Místní obranné systémy odrazí jakýkoliv útok.
Nejsme srabi jako ty, abychom furt jenom utíkali.
Okamžitě ute...
Epsilone!
Odpovězte, Epsilone!
Musím je zachránit!
Na to už je pozdě. Všechny to usmažilo.
Umřeli jenom kvůli mně...
To není pravda!
Za poslední tři měsíce na vás mohl zaútočit kdykoliv.
Jeho cílem byl nejspíš generál.
Další člen vyšetřovací komise...
Podívejte.
Vypadá to jako dva rohy.
Teď se musím vrátit k dětem!
Jaká zbraň
dokáže něco takového?
Za tohle...
může nejspíš
Bora.
Co je Bora?
To nevím.
Jako by zároveň měl i neměl emoce.
Je to snad jenom loutka?
Kdo to asi je?
Jak „kdo“? Nemáš snad oči?
To jsem přece já, Vousáč.
Pane řediteli...
Tak jsem to nemyslela.
A jak teda?
Někde na světě se právě objevily dva velké zdroje smutku.
Tak Pinocchio?
Ten se snažil poznat lidské srdce.
Ale Uran,
ty jsi v srdci lidštější než většina lidí.
Někdo brečí...
Co se asi stalo?
Povězte.
Proč tak pláčete?
Neskutečný...
Míří to sem.
Neměli bychom utéct?
Vevnitř budeme určitě v bezpečí.
Pojďte ke mně!
Honem!
Ještě blíž!
Skrčte se a chraňte si hlavu!
Epsilone!
K zemi!
To bude dobrý.
Neboj se.
Můžeš vylézt.
Pojď.
Taková síla...
Vyšlo slunce.
Podívejte!
Na nebi jsou...
dvě slunce!
- Epsilone! - Epsilone!
Díkybohu...
Vy jste ho porazil?
Vasiliji...
Epsilone...
To je poprvé, co jsi mi řekl jménem.
Děku... ju...
Děkuju,
Epsilone.
Uran...
Uran!
Děje se něco?
Je jako Pinocchio.
Ten kluk je jako on.
Ten, který byl smutný a plakal?
Nemůže najít...
svoje srdce.
Ať hledá kdekoliv,
všude je tma jako v břiše velryby.
Nechce být jenom loutka,
kterou někdo ovládá.
Myslí si, že dělá vlastní rozhodnutí,
ale přitom ho ovládá nenávist.
Ale abyste věděl, není v tom sám.
Geppetto to má stejně.
Geppetto... je ve skutečnosti taky jenom loutka.
Chtěla jsem s ním ještě mluvit,
ale je pryč.
Můžete jim říct, ať Atomův státní pohřeb ještě odloží?
To nebude problém, ale...
Děkuju.
No tak, Vasiliji! Musíš zrychlit, nebo dostaneš babu!
Máš ji!
Jsi v pořádku, Vasiliji?
Někdo sem jde.
To je pan Simon.
Dobrý den. Dneska máme pěkně, že?
Je... to tak.
Je tu někde Epsilon?
Bohužel ne.
Někam šel?
Ano, je na slyšení.
Na slyšení?
Takže, Epsilone...
ty jsi toho nepřítele porazil?
- Ano. - Jsi si tím jistý?
Roboti přece nemůžou lhát.
Porazil jsem ho.
Úplně?
Porazil jsem ho.
Přejdeme k dalšímu tématu.
Proč jsi nedokázal ochránit generála?
Všichni muži v úkrytu okamžitě zemřeli.
To bylo něco jiného.
Zaútočil jinou zbraní.
Jinou zbraní?
Podívejte se na tohle.
Tyto součástky byly roztroušeny okolo Epsilonova sirotčince.
Jsou z levé paže robota, který byl vyroben v Persii.
Máme za to,
že ho stvořili pro rozvoj životního prostředí.
Jenom z levé paže?
A co zbytek?
Víc jsme nenašli.
Epsilone, všichni víme, jaký jsi pacifista,
takže máme strach, že jsi svého protivníka zase ušetřil.
I kdybychom bojovali sebevíckrát, výsledek by byl vždycky stejný.
Tohle byste měli probrat s Epsilonem.
Dnešek jsme si vybrali schválně.
Paní Griffithová, určitě víte,
co si veřejnost myslí o tomhle dětském domově a o tom,
jestli může robot vychovávat lidské děti.
Náš úřad pro ochranu dětí
nemá žádný problém s tím, když děti vychovávají lidé jako vy.
Vadí nám Epsilon.
Epsilonovi na těch dětech záleží víc než jakémukoliv člověku!
Tak jako tak by bylo lepší, kdyby se jich ujali lidé.
Nemyslíte?
Zejména díky tomu, že se chce zapojit tady pan Johansen.
Ano, chci.
Až ho adoptuju, zařídím mu báječný život.
Pan Johansen je jedním z nejvlivnějších lidí v Oslu.
Se ženou jsme tu byli už mnohokrát
a oba mu chceme pomoct.
Doufám, že mi vyhovíte.
Ale...
proč máte zájem zrovna o něj?
Ano?
Už ho vedu.
Pojď sem, Vasiliji.
Vasiliji...
To je v pořádku, neboj se.
Už jsi někdy viděl sníh?
Pane Johansene, Vasilij je...
Pan Johansen je připraven vašemu sirotčinci přispět štědrou částkou.
Copak byste tomu chlapci odepřela novou rodinu jenom proto,
že se na to netváří?
Půjdeme se spolu podívat na sníh?
To je Epsilon!
- Vítej zpátky, Epsilone! - To je Epsilon!
Ahoj, Epsilone!
Vrátil se!
Ale no tak, nemůžu se rozčtvrtit.
Nechte ho, určitě je unavený.
To slyšení muselo být náročné.
Ani ne.
Tak co si dneska zahrajeme?
Kde je Vasilij?
Odešel s jedním pánem.
S nějakým boháčem.
Co to má znamenat?
Kde je Vasilij?
- Odletěl do Osla. - Do Osla?
O tom slyším poprvé!
Neměly jsme na výběr.
Už toho nech.
Kolikrát se ještě hodláš zastavovat?
Pan Johansen je připraven vašemu sirotčinci přispět štědrou částkou.
Teď už se nemusíme držet za ruku!
Až projdeme těmihle dveřmi, budu mít hotovo.
Přestaň otravovat a pojď.
Dělej, říkám!
Našel jsem je!
Vzali ho na hrad Vigeland v Oslu.
Ale...
žádný pan Johansen neexistuje!
To snad ne.
Vedu toho kluka.
Doufám, že ses k němu choval pěkně.
Měl se se mnou jako v bavlnce.
Tak já zase půjdu.
Bora...
Neboj se.
Bora!
Neměj strach.
- Nemáš se čeho bát. - Bora!
Takže bys měl raději přestat křičet.
Za tohle všechno si můžeš sám, protože jsi zlobivý kluk.
Neměl jsi vidět Boru.
Epsilon tě ale stejně přijde zachránit.
Epsilon je moc hodný, že jo?
Nemám pravdu?
Udělal jsem, co jsi chtěl.
Tentokrát se opovaž selhat.
Už zbývá jenom Epsilon. Až ho vyřídíš, bude po všem.
A ty vyhraješ.
Vyhraješ i s jednou rukou.
Až bude po všem,
svět bude litovat svých hříchů!
Rozumíš, Pluto?
Epsilone, to je...
Neprůstřelná vesta, kterou mi přidělili během středoasijské války.
Odmítl jsem narukovat, takže jsem ji nikdy nevyužil.
Počkejte!
Vasilij je v nebezpečí.
Armáda tam co nevidět vyšle vlastní jednotky.
Jde jim o mě.
Proč jste ho nedorazil?
Určitě jste měl šanci ho zničit jednou provždy.
Proč jste to neudělal?
Nemusíš se mnou chodit. Nechci, aby se něco stalo i tobě.
Ne, poletím s vámi.
Nemusíš mě chránit.
Budu chránit Vasilije.
Bude tu každou chvíli, Pluto.
Máš čas do východu slunce.
Bora!
Sklapni!
Co to má znamenat?
Vzpíráš se vlastnímu otci?
Takhle se chováš k někomu, kdo ti dal život?
Po tomhle souboji se můžeš vrátit do svého těla.
To přece dobře víš, ne?
Zaznamenal jsem Vasilijovy biosignály.
Letím dovnitř.
Ty zůstaň tady.
Vždyť jste napájený fotonovou energií. Počkejte do východu slunce!
Musím Vasilije zachránit co nejdřív!
Počkejte! Zapnu maskování.
Je uvnitř.
Dveře nechte na mně.
Jdeme!
Epsilone!
Zachraň Vasilije, honem!
- Ale... - Rychle!
Vasiliji!
To mu ještě zbývá tolik síly?
Vasiliji! Vydrž, Vasiliji!
Dochází mi energie...
Bude už...
svítat?
Doraz ho! Skoncuj to s ním, Pluto!
Ten... kluk...
Kluk?
Myslíš Vasilije?
Mám ho! Je v bezpečí, Epsilone!
Je v bezpečí!
To jsi ty, Sahade?
Co se ti stalo?
Kdo je vlastně Abdulláh?
A co je Bora?
Vychází slunce.
Okamžitě ho zabij!
Pomoc...
Pomoz mi...
TOBIO TENMA
Tak to jsi byla ty?
To ty nosíš Tobiovi na hrob květiny?
Vy jste...
Tohle je hrob mého syna.
Nejsi ty náhodou...
Uran.
Atomova mladší sestra.
Přesně tak.
Robot, který někomu chodí na hrob... To je vážně neuvěřitelné.
Jsi Očanomizuovo mistrovské dílo.
Povíš mi,
jak se má Tobio v nebi?
O nebi nic nevím.
Ale...
vím, že truchlíte.
Vážně?
Rozumíš žalu a lidskému srdci?
Nevím, jestli zrovna srdci, ale emoce chápu.
Třeba právě teď.
Někde daleko odsud...
cítím dvě silné emoce.
Příšerný smutek...
ze dvou zdrojů...
Vychází slunce! Máte to vyhrané!
Dělej! Rychle ho doraz!
Proč jsi mě minule ušetřil?
Proč jsi mě nezabil?
Protože jsou tvoje elektromagnetické vlny...
prodchnuté žalem.
Tak mě zabij!
To je ono.
Roztav mě pomocí fotonové energie!
Zabij mě! Zabij mě, prosím!
No tak, dělej!
Ty jsi...
Sahad.
Najdeme tvoje původní tělo
a vrátíme do něj tvoji mozkovou jednotku.
Už toho nech.
Dokážeš to zastavit.
Nedokážu.
Za chvíli tu bude.
Kdo?
Slunce už vycházelo,
ale zase zmizelo.
Bora!
Co to je?
Vasiliji!
Už ho neudržím!
Použij moji energii!
Epsilone...
To je tvůj bratr.
Doktore Tenmo. Doktore?
Jsi v pořádku, Vasiliji?
Tvoje ruce nás chrání!
Ahoj, děti.
Jsem zpátky.
Co se to děje?
Kam běžíte?
Aha.
To je jenom vzpomínka.
Myslel jsem, že jste skuteční, tak jsem vás chtěl obejmout.
Obejmout...
Co to?
Kde mám ruce?
A tělo?
Jsem...
Brácho?
Poznáváš mě, brácho? To jsem já, Uran!
Konečně se probudil...
Doktore Tenmo...
Nainstaloval jsem mu určitá data.
Nevyvážené emoce.
Program na potlačení chaosu.
Zpracoval všechny informace,
takže už zbývalo jenom počkat, až se Atom probudí.
A to se teď konečně...
POZOR
Co je to za mozkové vlny?
A za hodnoty?
Co se to tu děje?
Něco sem přiletělo.
Těsně předtím, než brácha otevřel oči,
sem něco přiletělo!
O čem to mluvíš?
Nějaký neskutečný...
smutek.
Už to chápu.
Konečně všemu rozumím.
Vím, kdo je Pluto,
Abdulláh
i Bora.
Bora!
Ten obrovský stín...
je Bora?
Epsilon je...
Nedívej se!
Epsilon...
Epsilon se...
proměnil ve světlo.
Slunce je zpátky.
Ten obrovský stín zmizel a spolu s ním i Pluto.
Jeho ruce...
Epsilonovy ruce!
Přesně tak.
Ochránily nás.
Děkuju ti, Epsilone.
Někdo...
místo mě...
místo mě musí chránit Zemi...
Zemi...
Epsilone.
Určitě... byste něco takového nerad slyšel,
ale podle mě nejste žádný zbabělec, který nechtěl narukovat.
Byl jste statečný bojovník.
Přiletěl sem... smutek?
Uran, ty určitě ráda čteš.
Prostě jenom znáš hodně poetických slovíček.
City druhých chápat nedokážeš.
To teda dokážu!
Vím, jak smutný jste byl před Tobiovým hrobem!
Cítila jsem to!
Cítím i to, jak smutně a bezcenně se cítíte teď!
Počkejte, doktore Tenmo!
Doktore Tenmo!
Brácho...
To jsem já, Uran. Rozumíš mi?
Rozumím.
Díkybohu!
Jsem tak ráda,
že ses mi vrátil.
Rozumím, Epsilone.
Brácho?
Rozumím,
Gesichte.
Prasklina?
Země se rozpadá.
Překlad titulků: Petr Kabelka