ПЛУТОН
Гей, містере! Подивіться! Я вам запропоную хорошу ціну!
Вірте чи ні, ці килими виткані людьми, а не роботами!
Гей, містере! Електроніка прямо з поля бою!
Усе в робочому стані!
Ґезіхте, досить. Повертайтеся!
Ми владнаємо питання зі спробою самогубства Дарія XIV.
Сполучені Штати Фракії зариваються.
Ми цього так не залишимо.
Мені набридли методи їхнього президента.
Ґезіхте, нас турбує ваш фізичний стан.
Професор Гофман стурбований, що той постріл
міг послабити структуру вашого церонія.
Дякую за турботу.
Але я на межі прориву в справі.
Що? Ви впевнені?
То ви знаєте, хто за цим стоїть?
Так. Але це радше те, що ви, люди, називаєте «передчуття».
Передчуття? Як може робот мати...
Чуєте, Ґезіхте? Ґезіхте!
Усе гаразд?
Зможеш устати? Ось, тримайся за мене.
Дякую, містере.
Після поранення у мене проблеми з рівновагою.
Розумію. Бережи себе.
Гей, містере, купіть квіти!
Вибач, але я поспішаю.
Я приймаю кредитки. Ось у мене термінал.
Я тут лише проїздом.
Ненадовго. Тож квіти мені ні до чого. Бувай.
Містере!
Вибачте, що змусив чекати.
Ні, ви вчасно.
Ґезіхт, Європол.
Абуллах, голова Міністерства науки Республіки Персія.
Щось не так?
Ні...
Каву, будь ласка.
Не соромтеся. Я науковець.
Тут подають енергетичні каталізатори.
Усе добре.
Бачу ваше німе питання:
чи не хотів би я сам замовити енергетичний каталізатор?
Ваша система ідентифікації працює справно.
Я втратив більшу частину тіла на останній війні.
Прошу вибачення.
Пусте. Дякую, що приїхали в таку далечінь.
Я хотів, щоб ви самі побачили.
Я хотів, щоб ви побачили, як країна відроджується з попелу війни.
Тут були суцільні руїни, але тепер знову відкриваються базари.
Ваш друг?
Ні.
Стрів його на вулиці.
Шкода тих дітей.
Наша економіка починає відновлюватися, але знедолені діти й досі страждають.
Наш обов'язок - забезпечити їм краще життя.
Упевнений, ви розумієте.
Так.
То що ви хотіли спитати?
Так, перейду до суті, бо в нас обмаль часу.
Які у вас були стосунки з Дарієм XIV?
Нормальні.
До своїх вірних підданих він ставився добре.
Він часто говорив про перетворення цієї пустелі на країну зелених полів.
«Квіткових полів», якщо точніше?
Так.
Ви знаєте людину на ім'я Ґодзі?
Не пригадую.
Голова Міністерства не може її не знати.
Кажуть, саме геніальний вчений на ім'я Ґодзі допоміг вам збудувати
передову армію роботів за правління Дарія.
Це лише чутки.
Це ім'я фігурує у звіті Слідчої комісії «Бора».
Але його існування так не було підтверджено.
Про що свідчить той факт, що я такої людини не знаю.
А як щодо штучного інтелекту моделі «Тенма», який сюди завезли?
Модель «Тенма»...
Коли ми вже обговорюємо чутки, я вам розповім, що я чув.
Доктор Тенма і той геніальний вчений
зуміли створити досконалий штучний інтелект.
Досконалий штучний інтелект?
Так.
Але той штучний інтелект був настільки розвинений,
що робот не прокинувся.
Кажуть, він і досі спить десь у колишньому палаці Дарія.
Чому б вам самому його не пошукати?
Отакої.
Боюся, я маю йти. Прошу мене вибачити.
Дякую, що знайшли для мене час.
Дозвольте останнє питання.
Подивіться на це фото.
Ви колись бачили цю людину?
Не думаю.
Дякую.
- Ви дуже допомогли. - Бажаю якнайшвидше розкрити справу.
Перепрошую, що не одразу розпізнав, робот ви чи людина.
Усе гаразд.
Зі мною таке було лише раз.
Коли я зустрів Атома.
Зрозуміло.
Отже, Атом був настільки просунутим роботом.
Так.
Але щойно моя система нарешті ідентифікувала вас як людину.
Бо ви збрехали.
Ви сказали, що не знаєте чоловіка в квітковому полі.
Моя система визначила, що це брехня.
А роботи не вміють брехати.
Містере! Будь ласка, купіть квіти!
Ти й досі тут?
Хоча б одну. Будь ласка.
Якщо чіплятимешся за таких клієнтів, як я,
твій бос не зрадіє.
Гей, містере.
Не бажаєте талісман?
Як будете носити при собі,
то знайдете відповіді на всі питання.
Це талісман Ґодзі, мудреця пісків.
Ґодзі?
Так. Бог дав життя піску.
Це легендарний мудрець, який перетворився назад на пісок
після того, як показав правду життя царю стародавніх узбеків.
Мудрець пісків.
Ґодзі...
Штучний інтелект був настільки розвинений, що робот не прокинувся.
Хоча б одну квітку. Будь ласка.
Добре. Одну.
Дякую!
Як тебе звати?
Мухаммед Алі.
Велике ім'я.
Як гадаєте, а я можу стати великим?
Звісно.
Я хочу стати вченим!
Станеш, якщо багато вчитимешся.
Думаєте, я зможу бути як Сахад?
Сахад?
Так. Ви показували його фото тому містеру.
Ти про цього чоловіка?
Так! Він навчався за кордоном, у Нідерландах,
щоб перетворити цю землю на поле квітів.
Він мій герой.
Думаєте, я зможу бути як Сахад?
Що таке?
Та ні, нічого.
Авжеж, зможеш.
Не втрачай надії.
Надії?
Так, надії.
Містере!
Я вас ще побачу?
Упевнений, ми ще побачимося.
Так, звісно. Я дуже добре знаю Сахада.
Він був моїм квартирантом.
Ота кімната на третьому поверсі.
Бачите квіти на підвіконнях?
Це все Сахад посадив.
Дуже гарні.
Навіть ви, робот, оцінили.
Сахад вивчав ботаніку.
Стільки років минуло, а квіти, які він посадив, і досі цвітуть.
Якось я в нього спитала, чи є такі квіти, що цвітуть цілий рік і ніколи не в'януть.
Про такі було б легко дбати.
І що він відповів?
Що після того, як квіти дали насіння, вони мають в'янути.
Він, мабуть, має рацію.
Квіти мають в'янути, га?
Мем, у вас часом немає його фото?
Десь має бути, але всі мої старі дані в старому комп'ютері.
А той десь у коморі. Я подивлюся. Зайдіть ще раз трохи згодом.
Дякую.
Але, коли вже ним цікавиться Європол, чи варто мені хвилюватися за Сахада?
Ні, мем.
Ну звісно. Він точно не міг мати проблем із законом.
Сахад був золото.
Ніколи б і не сказала, що він робот.
Він був відмінним студентом.
Ні, «відмінний» не те слово.
Пристрасний.
Учився так, ніби від цього залежало його життя.
Залежало його життя?
Так, бо Сахад любив свою країну понад усе.
Він мріяв перетворити перську пустелю на квітучий сад.
Його дослідження були справді передовими.
Одного дня він мені сказав:
«Професоре, подивіться, як зміцнів Ігор».
Ігор?
Іншим разом скаже, що Янус захворів.
Або що Іштар вже видужує.
Це його тюльпани.
Він усім своїм тюльпанам давав імена.
Казав, що так вони краще ростуть.
Не ображайтеся, але він був робот.
Найдосконаліший робот Персії, вінець її технологій.
І при цьому він казав ненаукові речі.
Ненаукові...
Он як.
Так, нічим не обґрунтовані речі.
Дозвольте дещо показати.
Ось.
Тюльпан?
Його вирощував Сахад.
Він продовжує цвісти й не в'яне.
Узагалі не в'яне? Скільки років уже?
Три.
Він попросив мене не садити його в землю, доки він не повернеться.
Якщо він не повернеться, вивчатимемо тюльпан так.
Таке відчуття, ніби тюльпан теж чекає на нього.
Отакої.
Тепер вже я сказав щось ненаукове.
У цього тюльпана є ім'я?
Упевнений, що є.
Як завжди, дякуємо вам.
Антоне.
Віднесеш це містеру Ван Дайку?
Окей!
Він працьовитий.
Так, дуже мені допомагає.
У Персії я познайомився з маленьким торговцем квітами,
але він так не радів роботі.
Персія. Країна Сахада.
Він часто приходив у цей магазин?
Так, щодня.
Допомагав мені, коли мав вільний час після університету.
Друзів у нього, здається, не було.
Він мені багато всього розповідав.
Наприклад, як засадить свою країну квітами.
Я раділа, що в Сахада, робота, такі мрії.
Але одного дня він змінився.
Він раптом сказав, що повертається додому й піде в армію.
Я намагалася його зупинити,
бо таким, як він, не місце на війні, хай як довго вона триває.
А тоді він сказав...
що його батько загинув на війні.
Його батько?
Я не мала слів.
Тоді Сахад сумно так сказав:
«Можливо, я закінчу так само, як він».
Він?
Не можу згадати, як звали той тюльпан...
Так, я чув, він давав імена всім своїм тюльпанам.
Так.
На дослідному майданчику в Зандамі
він намагався вивести квітку, здатну вижити в пустелі.
Ще сильнішу, ще витривалішу.
Він не зупинявся.
Але одного разу
він, як завжди, прийшов на майданчик перевірити квіти й побачив...
що лишився один-єдиний тюльпан.
А решта зів'яли.
Здається, ім'я тієї квітки
було...
Плутон.
Я знайшла вам фото Сахада.
Вибачте, що завдав клопоту.
Дрібниці. Так, зараз, як це ввімкнути?
Отак.
Так, усе вірно.
Я прошу в кожного з квартирантів фото.
Ось він.
Бачите? У нього була така приємна посмішка.
Це фото обрізано.
Так.
Здається, він казав, що це його фото з батьком.
З батьком?
Оскільки він робот, то, мабуть, мав на увазі людину, що його створила...
Це ж...
професор Абуллах!
Його батько... який нібито помер?
Ґезіхт уже близько.
Його успіхи вражають.
Вам так не здається?
Він неймовірний детектив, але це ще не все.
Його здатність виконувати місії, його зброя і його цероній.
На сьогоднішній день Ґезіхт -
найпотужніша зброя масового знищення, так би мовити.
Плутон може програти.
Це правда.
Але знаєте,
є один надійний спосіб його вбити.
Сказати який?
Згодом...
З Персії до Нідерландів, га?
Я, як в'язень, можу вам лише заздрити.
Але з таким тілом я б нікуди не зміг поїхати, навіть якби був вільний.
То ви дізналися, хто за цим стоїть?
Так.
Професор Абуллах.
Він був дійсно великим ученим.
Доктор Рональд Ньютон-Говард.
Фотонна енергія, яку він відкрив,
наче Божі промені висвітлюватиме наше майбутнє.
Його досягнення ніколи не будуть забуті...
Ви, мабуть, Епсилон.
Не так я уявляв нашу зустріч.
Мене звати Абуллах.
Ви приїхали з самої Республіки Персія?
Це справжня втрата.
Шкода, що я не був знайомий з доктором Ньютоном-Говардом.
Його відкриття фотонної енергії увійде в історію.
Як член Слідчої комісії «Бора»,
він допоміг покласти край диктатурі й відновити мир у Королівстві Персії.
Ось так втратити таку людину...
Але залишилися ви.
Ваша досконалість вражає, Епсилоне.
Ваша теж, професоре Абуллаху.
Я чув про вас.
Як ви втратили більшу частину тіла на війні.
Це ніщо порівняно з втратою сім'ї.
Отже, це Абуллах?
Але брак прямих доказів - це дуже на вас схоже.
Але ж ви прийшли обговорити не лише це, вірно?
Припустімо, що існує досконалий штучний інтелект.
Якби такий інсталювали в робота,
що б сталося?
Він би не прокинувся.
Чому?
Бо він не знав би, ким стати.
Щоб змоделювати всі 9,9 мільярдів особистостей на планеті,
знадобилася б ціла вічність.
Тому він би не прокинувся.
Як його можна було б розбудити?
За допомогою екстремальних емоцій.
Екстремальних... емоцій?
Ненависть...
Вірно.
Гнів...
Вірно.
Скорбота...
Вірно!
Тоді він би прокинувся.
От тільки
яким саме роботом він би прокинувся?
Схоже, буде дощ.
За такої погоди ви слабшаєте, чи не так?
Так.
Але така велика сила вам і не потрібна.
Ви ж відмовилися брати участь у війні,
і правильно зробили.
Справедливих війн не буває.
Ви втратили сім'ю на війні.
Дружину, дітей. Війна забрала в мене все.
Сльози...
Дощ пішов.
І похорон, схоже, закінчився.
Так.
Епсилоне.
Що для вас найважливіше в житті?
Пробачте, що змусив чекати! Похорон закінчився, їдьмо додому!
- Добре! - Епсилоне!
Ми бачили там білку!
- Справді? - А я знайшов жолудь!
Тримай, Епсилоне!
Як чудово.
Я чув, ви усиновили сиріт війни.
Прошу, подбайте про цих дітей.
Подаруйте їм любов. Заради мене й тих, кого я втратив.
Я їду на Європейську конференцію з робототехніки.
Для відновлення Персії треба створювати більше таких чудових роботів, як ви.
Щось я не бачу Василія.
Ага?
Василію!
- Василію, де ти? - Василію!
Он він!
Василію, їдьмо додому.
Що таке, Василію?
Бора...
Усе добре.
Тут нема війни. Не треба боятися.
Бора...
Він брехатиме.
Щойно цей робот прокинеться, він почне брехати.
Іншим, звісно. Але й собі.
Ви вже майже розкрили цю справу.
Де зараз Плутон?
Думаю, його ремонтують після бою з Геркулесом.
Напевно, вдома.
Вдома?
На батьківщині Сахада, у Персії?
Ні, вдома у Плутона.
Тюльпан.
Абуллах?
Так, його треба негайно взяти під варту.
Це не смішно, Ґезіхте!
Він офіційна особа!
Байдуже! Мені треба знати, де він!
І що ви збираєтеся робити?
Вирушу туди, де зараз Плутон.
Плутон. І де він?
Королівство Персія має дослідний центр у Нідерландах.
У Зандамі, неподалік від Амстердама.
Лишився один-єдиний тюльпан.
А решта зів'яли.
Ім'я тієї квітки було
Плутон.
Він близько.
Плутон.
Фантастична промова!
Ви цілком заслужили ті овації, професоре Гофмане.
Дуже дякую.
Зважаючи на труднощі, з якими ви зіткнулися,
ми щиро вдячні вам за участь у нашій конференції.
Ви задоволені наданою вам охороною?
Так. Завдяки ним я зміг виконати важливий обов'язок.
Професоре Гофмане, гелікоптер чекає на вас.
Бачите, мені без цих бравих хлопців і кроку не зробити.
Перевірю вертолітний майданчик.
У них там, напевно, є власна охорона.
Обережність ніколи не буває зайвою.
Професоре Гофмане, весь світ робототехніки залежить від вас.
Дякую. До побачення.
Бережіть себе.
Мені треба в туалет.
Я його перевірив.
Тоді я впораюся сам.
Чудова промова.
Мене особливо зворушили ваші слова про миротворчий потенціал церонія.
А ви...
Радий знайомству, професоре Гофмане.
Я Абуллах з Республіки Персія.
Звичайний генератор у підвалі.
Вони слабкі, але це ті самі хвилі, що фіксував Епсилон під час бою Геркулеса.
Уже близько.
Ти!
Завжди мріяв з вами познайомитися.
Це ж ви створили Ґезіхта.
Дуже приємно.
Якщо я можу чимось допомогти у відновленні Персії...
Цероній - ідеальний метал.
Можливо, ви могли б скасувати обмеження на його імпорт.
Он як...
Навіть зловмисник, що знищує найдосконаліших роботів,
не переміг би Ґезіхта.
Думаю, що ні.
Я чув, нещодавно Ґезіхт зазнав пошкоджень внаслідок пострілу з касетної гармати.
Так, ви добре поінформовані.
Але не хвилюйтеся. Ушкодження не серйозні.
Це чудово.
Отже, навіть така зброя його не бере?
Так.
Зрозуміло.
Отже, Ґезіхт не має слабких місць.
Чому ж, він теж недосконалий.
Просто в нього вбудовано передові багаторівневі системи контролю.
Розумію. Тобто вона запобігає помилкам?
Помилкам?
Він має власні турботи, сумніви, як і ми.
Ви це мали на увазі під «недосконалістю»?
Ці системи - джерело його переваг і недоліків.
Зважаючи на його довершеність,
що б ви робили, якби він зробив непоправну помилку?
Наприклад...
якщо б він когось убив.
Гей, ви!
Кого ви охороняєте?
Робот, що вбиває людей...
Такий робот уже був, чи не так?
Брау-1589.
Він охарактеризував те, що він зробив, як «страту».
Тієї ж логіки дотримуються люди, коли когось убивають.
Що ви хочете сказати?
Хіба не те саме світ зробив із Персією,
після того як у ній побували ви й інші члени Слідчої комісії «Бора»?
Пробачте мені, я забувся.
Зрештою, завдяки вам у Персії встановилася демократія.
Але якщо б робот таки вбив людину,
на мою думку, його треба було б стратити.
Якби Ґезіхт учинив таке,
що б ви зробили?
Це неможливо.
Такий просунутий робот, як Ґезіхт, міг би навіть накласти на себе руки.
Нісенітниця!
Ні.
Але, мабуть, йому б стерли спогади, перш ніж він би це зробив.
Ви з ним щось зробили? Його штучний інтелект...
Твоя справа - належним чином його обслуговувати.
Директоре!
Що ви зробили з Ґезіхтом?
Роботам можна видалити спогади.
Я мимоволі їм заздрю.
Якби ж я міг видалити свої.
Ґезіхте, це штаб-квартира Європола. Ви чуєте?
Так, слухаю.
Ми знайшли Абуллаха.
Він у Дюссельдорфі на конференції з робототехніки.
Зрозумів. Заарештуйте його якомога швидше.
Річ у тім, що професор Гофман теж на тій конференції.
Що?
Професор Гофман?
Дякую, що зачекали.
Проходьте, сер.
Усе добре, сер?
Так, усе гаразд.
Це те саме.
Те саме.
Те, що світ зробив з Персією.
Їх треба стратити.
Переконайтеся, що професор у безпеці!
Я скоро буду...
Європол!
Будівлю заблоковано!
Що відбувається?
Нікого не випускати!
Усім лишатися на місцях до відповідного розпорядження!
Вибачте! Подивіться на монітор ліфта!
Професор Гофман!
Ліфт прямує до вертолітного майданчика на верхньому поверсі.
Чорт! Усі нагору, негайно!
Інші ліфти не працюють!
Як це?
Що це за потвора?
Хіба ти не мусиш мене охороняти?
Щось захопило твій штучний інтелект?
Професоре Гофмане, ви мене чуєте? Зберігайте спокій і не...
Це ти убив усіх тих вчених?
Тебе треба стратити.
Ґезіхте! Ти мене чуєш?
Професор Гофман у небезпеці. Ґезіхте!
Я чую. Я буду, щойно зможу.
Але зараз
прямо переді мною...
Це через те, що комісія зробила в Персії?
Я відчуваю свою відповідальність. Але що тобі дасть моя смерть?
Відчини!
Це твій напарник. Ви з ним заразом?
Я відчиняю двері!
Професоре, тікайте!
Роги...
Ти і мене так уб'єш? Та що ти таке?
Бора...
Що?
Бора...
Загін А. Ми майже на майданчику.
Звідки тут стільки тарганів?
Бачу ціль. Він захопив професора Гофмана.
Стріляти небезпечно для заручника.
- Стріляйте. - Що?
Стріляйте. Вогонь!
А як же професор Гофман?
Що з професором? Професор Гофман у безпеці?
Моє тіло з церонія.
Випромінювання на мене не діє!
Поворухнешся - застрелю!
Стій!
Його бойові можливості впали з 1 200 000 до 5 800 пунктів.
Воно поховало себе заживо?
Це Ґезіхт!
Я захопив ціль.
Професор Гофман у безпеці?
Який ваш наказ, капітане Беккере?
Так, з ним усе добре.
Знищити ціль.
На мій штучний інтелект такі ілюзії не спрацюють!
Квіткове поле
Плутон...
- Плутон! - Ні!
Ти не Плутон!
Плутон!
Тебе звати Сахад!
Так. Ти... Сахад.
Сахад...
Тату.
Ти живий, тату.
Яке щастя.
Мені сказали, ти загинули під час авіаудару.
Слава богу.
Так.
Але я втратив усе.
Як робот, ти мене зрозумієш.
Я втратив більшу частину тіла.
Але, що важливіше,
я втратив дружину Фатіму, доньку Лолу
і твого брата-робота Мурата.
Ці варвари...
Вони забрали в мене найдорожче - сім'ю!
Мій найцінніший скарб!
Батьку...
Тепер у мене є лише ти.
Ти все, що в мене залишилося, Сахаде!
Ти розумієш, що я відчуваю?
Ненависть...
Хочу тебе про дещо попросити.
Будь ласка, врятуй цю країну.
Не дозволь їм більше вбивати наш народ.
Не дай нашим людям зазнати такого горя, як зазнав я.
Ми повинні помститися.
Війна скоро закінчиться.
Помста лише породжує помсту.
Ненависть ніколи не згасне!
Саме так.
Ненависть ніколи не згасає.
Я вставлю твій мозок у найсильніше з усіх тіл.
Найсильніше з усіх тіл?
Що це, батьку?
Я люблю тебе, Сахаде.
Батьку...
Я люблю тебе.
Ґезіхте!
Що ви робите? Стріляйте!
Я даю дозвіл!
Знищити ціль!
Ні.
Що ви сказали?
Я запрограмований не знищувати роботів, що не мають наміру нападати.
Якого...
Ґезіхте, слухай мене.
Знищ цю потвору - і справу закрито. Це наказ.
Вогонь!
Ні.
Ґезіхте! Як це розуміти?
Раніше ти...
Ґезіхте, слухай мене, я тобі ще раз наказую.
Негайно знищ ціль і...
Ні. Цього не буде.
Ґезіхте!
Капітане Беккере,
чи маю я право піти у відставку?
Що?
Не верзи дурниць.
Ти робот-детектив. У тебе немає вибору!
Тоді я прошу відпустку на рік.
Ти... що?
З мене досить.
Вірно?
Професор Гофман у безпеці?
У безпеці.
Це брехня.
Я щойно підключився до камери вертолітного майданчика.
Що це за робот?
Той, що тягне професора Гофмана.
Це...
Капітане.
Ви наказали мені стріляти попри небезпеку, що загрожує професору Гофману.
Ґезіхте.
Пропоную угоду.
Хто це?
Обміняймося заручниками.
Відпусти мого Плутона.
Хто ти?
Піди звідти - і я звільню професора Гофмана.
Ґезіхте!
Не діяти без дозволу!
Ґезіхте!
Ти порушуєш п. 3 ст. 5 та п. 2 ст. 15
Конвенції про права роботів.
Покарання буде суворим!
Ґезіхте!
Майданчик на зв'язку.
Робот, що утримував професора Гофмана, раптом відключився!
Професор у нас!
Сахаде.
Твій батько тебе не любить.
Ти плачеш?
Це ти, Ґезіхте.
Так, Гелено. Ще працюєш?
Так.
Але скоро зроблю перерву.
А ти?
Я закінчив.
Серйозно?
Так. Серйозно.
Це ти зараз кажеш, але я знаю, за хвилину в тебе вже буде нове завдання.
Цього разу ні.
Рушаймо до Японії по-справжньому.
Відтепер у мене буде вдосталь часу.
Кажеш так, ніби збираєшся звільнитися.
Може, нам подати запит на усиновлення?
Ми вже пробували.
Так, але тоді не знайшлося підхожої дитини.
Зараз усе інакше.
Технології розвиваються, правила пом'якшуються.
Цікаво, чи я буду хорошою мамою.
Звісно!
Я це знаю.
- Що? - Ну...
До того ж, якби в нас були діти, тобі б не було самотньо.
Мені не самотньо.
У мене є ти.
Гаразд, поговоримо вдома.
Добре. Приїжджай скоріш.
Добре.
Професоре Гофмане, як ви?
Зі мною все гаразд, Ґезіхте.
Я більше хвилююся за тебе.
Я не поранений.
А монстр? Мені казали, ти його загнав у кут.
Так. Спіймати його - це тепер лише питання часу.
Добре. Не треба тобі поки більше з ним стикатися.
- Твоє тіло не в оптимальному стані. - Так.
Тепер ми знаємо, хто за цим стоїть.
- Як ти й казав... - Абуллах.
Так, це він зламав робота-охоронця, що напав на мене.
Усе це - його рук справа.
Мене непокоять слова професора Отяномідзу. Він сказав, що за всім стоїть д-р Ґодзі.
Ґодзі й Абуллах, га?
Нехай поки цим займуться інші. Ти маєш відпочити.
Не хочу повторюватися,
але той постріл касетної гармати послабив твій церонієвий корпус.
Ще один подібний інцидент, і...
Професоре.
Щодо снів, про які я вам розповідав.
Гадаю, вони мене більше не переслідуватимуть.
Що ти маєш на увазі?
Не знаю. Просто здається,
я зрозумів справжню природу своїх снів.
Що? Чекай, це означає, що твої спогади...
На все добре.
Чекай, Ґезіхте!
Говорить Зандамський дослідний центр.
Базо, загін D на місці. Спускаємося під землю.
Загін F у підземеллі, ведемо пошук.
Наближаємося до точки, куди детектив Ґезіхт загнав ціль.
Бойові спроможності цілі значно знижені, але все одно будьте пильними.
Ціль знищити!
Повторюю! Ціль одразу знищити!
- Директоре... - Де Ґезіхт?
Їде в Амстердам.
Мені все доповіли. Негайно зв'яжіться з Ґезіхтом!
Так, сер. Щойно закінчимо в Зандамі...
Негайно!
Ґезіхте, чому ти дієш без дозволу?
Ти не лише не виконуєш накази, але й хочеш піти у відставку?
А якщо відставку не приймуть, то у тривалу відпустку?
Я не дозволю!
Твій штучний інтелект несправний.
Ти маєш негайно пройти діагностику й доповісти експертній комісії.
Ти чуєш, Ґезіхте?
Перед цим треба дещо зробити, чи не так?
Чому мене не засудили?
Я скоїв злочин, який заслуговує на страту.
Чому ви стерли мені пам'ять?
Мої дорогоцінні...
Не смій відключатися, Ґезіхте!
Ґезіхте!
Ти дуже старанний, Антоне. Працюєш допізна.
Так! Ще одне замовлення на сьогодні.
Пане Ґезіхте.
Добрий вечір. Мені потрібен букет квітів.
Добре. Для кого?
Для дружини.
Чудово. Їй можна позаздрити.
Які квіти вона любить?
Він живий.
Сахад живий.
Правда?
Він щось накоїв?
Нічого поганого.
Це не його вина.
Привіт, Антоне. Знову ми зустрілися.
Ти...
Алі. З персидського базару.
Як ти опинився в Амстердамі?
За 500 ЗЕВС забирайте цілком.
Він пішов...
Він пішов, Ґезіхте.
Ти...
Алі, йди до мене.
Не бійся.
Ти ж чув постріл? Тут небезпечно.
Іди сюди.
У мене теж є малий, як ти...
Алі!
Що з тобою, Алі?
Минулої ночі в Старому місті Амстердама було вбито робота-детектива.
Жертвою став один із найдосконаліших роботів світу - Ґезіхт.
Поряд було знайдено деактивованого робота D-класу з касетною гарматою на руці.
Детектив Ґезіхт уже нещодавно зазнавав нападу з використанням цієї зброї,
а за кілька годин до смерті брав участь у напруженому бою.
Його найсильніше...
Ласкаво просимо, професоре Гофмане. Наче вік не бачилися.
Так, з часів роботи в комісії, професоре Отяномідзу.
Дозвольте представити.
Гелена, дружина Ґезіхта.
У мене немає слів. Дуже вам співчуваю.
Якщо я чимось можу допомогти...
Я вам щиро вдячна за запрошення.
Ми з Ґезіхтом мріяли разом відвідати Японію.
Він навіть забронював нам подорож у день смерті...
Міністре Отяномідзу, треба їхати, поки не набігли репортери.
Так.
Бадьориться.
Думаєте, Ґезіхт - чергова жертва в цій низці нападів на роботів?
Так, хоч Європол поки й відмовляється робити висновки.
Наші життя теж досі можуть бути в небезпеці.
Професоре Отяномідзу.
Усе як казав Ґезіхт.
Що саме?
Він розповідав, що повітря в Японії ледь помітно віддає соєвим соусом.
КАМІНАРІМОН
Намагається вдавати, що насолоджується подорожжю, аби забути...
Дуже складна поведінка.
Так.
Хоча спогади роботів і лишаються незмінними, якщо їх не стерти,
схоже, що Європол втрутився в пам'ять Ґезіхта.
Втрутився?
Відповідно до Конвенції?
Ні, в позасудовому порядку.
Це погано.
Я намагався дізнатися правду, але не зміг.
Це неправильно, коли люди втручаються в пам'ять роботів.
Але зараз я хочу...
стерти їй спогади.
Насправді, я запитав у неї,
чи не хоче вона стерти частину пам'яті.
А вона відповіла:
«Будь ласка, не стирайте мої спогади про нього».
Пане Гофмане, ваша кімната - Кленова.
Пані Гелено, ваша кімната - Соснова.
Цю кімнату для нас забронював Ґезіхт.
Ви будете самі в кімнаті. Нічого?
- Нічого. - Прошу сюди, пані.
Далі я дійду сама.
Добре.
Ви, мабуть, доктор Тенма?
Так.
Принесли?
Це допоможе знайти злочинця?
Авжеж.
Докторе Тенмо...
Що?
Я не витримую.
Що саме?
Неймовірний обсяг горя.
Спогади про Ґезіхта стають дедалі яснішими...
Я не знаю, що робити...
Гелено, поплачте.
Коли таке стається, люди плачуть.
Так.
Можете почати з імітації.
Ось так.
Дуже добре.
У вас чудово виходить.
Спочатку це буде імітація, потім стане справжня емоція.
У мене було так само.
Ви зможете плакати по-справжньому.
Це...
справжні сльози.
Атом мертвий,
і в мене теж серце крається.
Переклад субтитрів: Андрій Кисельов