‫- פלוטו -‬
‫היי, אדון! בוא לראות, ותקבל מחיר טוב!‬
‫תאמין או לא, השטיחים האלה‬ ‫נארגו על ידי בני אדם, לא רובוטים!‬
‫היי, אדון!‬ ‫אלה חלקי אלקטרוניקה שנמצאו בשדה הקרב!‬
‫הם עדיין שמישים!‬
‫גסיכט, מספיק. תחזור!‬
‫נטפל בכל מה שקשור‬ ‫לניסיון ההתאבדות של דריווש ה-14.‬
‫ארצות הברית של תראקיה צדקנית מדי.‬
‫נתעמת איתם ישירות.‬
‫נמאס לי מהשיטות של הנשיא הזה.‬
‫בכל אופן,‬ ‫אנחנו חוששים לגבי המצב הפיזי שלך.‬
‫פרופסור הופמן חושש שחוזק הזרוניום שלך‬
‫נפגע מפיצוץ התותח.‬
‫תודה על הדאגה שלכם.‬
‫אבל אני לפני פריצת דרך בתיק.‬
‫מה?! אתה בטוח?‬
‫אז אתה יודע מי מאחורי זה?‬
‫כן. אבל אני חושב‬ ‫שזה מה שאתם, בני האדם, קוראים לו "תחושה".‬
‫תחושה? אבל איך לרובוט יכולה להיות...‬
‫הא? היי, גסיכט. גסיכט!‬
‫אתה בסדר?‬
‫אתה יכול לעמוד? בוא, תחזיק בי.‬
‫תודה, אדון.‬
‫מאז שניזוקתי במלחמה, היציבה שלי נפגעה.‬
‫הבנתי. שמור על עצמך.‬
‫היי, אדון, תקנה בבקשה פרחים!‬
‫אה, סליחה, אבל אני ממהר.‬
‫אני מקבל כרטיסי אשראי. זה הקורא שלי!‬
‫אני פה רק לזמן קצר.‬
‫אעזוב בקרוב,‬ ‫אז אין לי צורך בפרחים. להתראות.‬
‫אה, אדון!‬
‫סליחה שהתעכבתי.‬
‫לא, בעצם הגעת בדיוק בזמן.‬
‫אני גסיכט מהיורופול.‬
‫אני אבולה, שר המדע של רפובליקת פרס.‬
‫קרה משהו?‬
‫לא...‬
‫אה, אשתה קפה.‬
‫אתה יכול להיות רגוע איתי. אני מדען.‬
‫יש להם פה גם משקאות מאיץ אנרגיה.‬
‫אני בסדר, אדוני.‬
‫לפי המבט שלך‬
‫אתה תוהה עם אעדיף בעצמי משקה מאיץ אנרגיה.‬
‫אין תקלה במערכת הזיהוי שלך.‬
‫איבדתי את רוב הגוף שלי במלחמה.‬
‫סלח לי על חוסר הנימוס.‬
‫זה בסדר. תודה שבאת עד פה.‬
‫רציתי שתראה את זה.‬
‫רציתי שתראה איך הארץ הזו‬ ‫מתחילה לקום מאפר המלחמה.‬
‫האומה נחרבה,‬ ‫אבל עכשיו הבזארים נפתחים מחדש.‬
‫חבר שלך?‬
‫לא.‬
‫פגשתי אותו קודם.‬
‫הרחמים שלי הם על הילדים האלה.‬
‫הכלכלה שלנו מתחילה להתאושש,‬
‫אבל הילדים בשולי החברה עדיין סובלים.‬
‫עכשיו אנחנו חייבים‬ ‫לספק להם חיים טובים יותר.‬
‫אני בטוח שאתה מבין.‬
‫כן.‬
‫אז מה רצית לשאול אותי?‬
‫כן, אגש לעניין כי אין לנו הרבה זמן.‬
‫איך היו היחסים שלך עם דריווש ה-14?‬
‫הסתדרנו טוב.‬
‫לנתיניו הנאמנים הוא היה אדם אדיב.‬
‫הוא דיבר הרבה על להפוך את המדבר הזה‬ ‫לארץ של שדות מוריקים.‬
‫אתה מתכוון ל"שדות פרחים"?‬
‫כן.‬
‫אתה מכיר אדם בשם גוג'י?‬
‫לא.‬
‫אין סיכוי ששר המדע לא יודע.‬
‫שמעתי שמדען גאון בשם גוג'י‬ ‫היה זה שאפשר לכם לבנות‬
‫צבא רובוטים מתקדם כל כך‬ ‫בתקופת שלטונו של דריווש.‬
‫רק שמועה, לא?‬
‫השם הזה מופיע בדוח של ועדת בורה.‬
‫אבל מעולם לא אימתו את הקיום שלו.‬
‫לראיה, אני לא מכיר אדם כזה.‬
‫ומה לגבי הבינה המלאכותית מדגם טנמה‬ ‫שיובאה לפה?‬
‫דגם טנמה...‬
‫אם אנחנו כבר מדברים על שמועות,‬ ‫אספר לך סיפור ששמעתי.‬
‫ד"ר טנמה והמדען הגאון שהזכרת‬
‫הצליחו ליצור‬ ‫את הבינה המלאכותית האולטימטיבית.‬
‫הבינה המלאכותית האולטימטיבית...‬
‫כן.‬
‫אבל אותה בינה מלאכותית הייתה כל כך מתקדמת,‬ ‫שהרובוט בכלל לא התעורר.‬
‫לפי השמועות, הרובוט עדיין ישן‬ ‫איפשהו בארמון הקודם של דריווש.‬
‫אולי תחפש את המריונטה הזו בעצמך?‬
‫אוי.‬
‫לצערי זמננו תם. אנא סלח לי.‬
‫תודה שפינית מזמנך היקר.‬
‫שאלה אחרונה.‬
‫תביט בתמונה הזו.‬
‫ראית פעם את האדם הזה?‬
‫לא.‬
‫תודה.‬
‫אני מעריך את שיתוף הפעולה שלך.‬
‫אני מקווה שתפתור את המקרה בקרוב.‬
‫סליחה שלא היה לי ברור אם אתה אדם או רובוט.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫זה כבר קרה לי בעבר.‬
‫כשפגשתי את אטום.‬
‫הבנתי.‬
‫אז אטום היה רובוט מתקדם עד כדי כך.‬
‫כן.‬
‫אבל ממש הרגע,‬ ‫המערכת שלי זיהתה אותך סופית כאדם.‬
‫כי שיקרת.‬
‫אמרת שמעולם לא ראית את האדם בשדה הפרחים.‬
‫המערכת שלי זיהתה את זה כשקר.‬
‫ורובוטים לא יכולים לשקר.‬
‫אדון! תקנה בבקשה פרחים!‬
‫אתה עוד פה?‬
‫גם אחד זה בסדר. בבקשה?‬
‫אם תתעקש יותר מדי על לקוחות כמוני,‬
‫הבוס שלך יכעס.‬
‫היי, אדון.‬
‫רוצה קמע למזל טוב?‬
‫תענוד את זה וזה יעזור לך‬ ‫למצוא תשובות לבעיות של החיים.‬
‫זה קמע של גוג'י, החכם של החולות.‬
‫גוג'י?‬
‫כן. אלוהים העניק חיים לחול.‬
‫הוא חכם אגדי שהפך חזרה לחול‬
‫אחרי שהראה את אמת החיים למלך אוזבק העתיקה.‬
‫חכם החולות,‬
‫גוג'י...‬
‫הבינה המלאכותית הייתה כל כך מתקדמת,‬ ‫עד שהרובוט בכלל לא התעורר.‬
‫גם אחד זה בסדר. בבקשה?‬
‫טוב. רק אחד.‬
‫תודה!‬
‫איך קוראים לך?‬
‫מוחמד עלי.‬
‫זה שם נהדר.‬
‫אתה חושב שאוכל להיות נהדר כמו השם שלי?‬
‫כמובן.‬
‫אני רוצה להיות מלומד!‬
‫תוכל להיות, אם תלמד הרבה.‬
‫אתה חושב שאוכל להיות כמו סהאד?‬
‫סהאד?‬
‫כן. הראית קודם תמונה שלו.‬
‫אתה מתכוון אליו?‬
‫כן! הוא למד בהולנד כדי להפוך את הארץ הזו‬
‫לשדה פרחים.‬
‫הוא הגיבור שלי.‬
‫אתה חושב שאוכל להיות כמו סהאד?‬
‫מה קרה?‬
‫לא, כלום.‬
‫בטח שתוכל.‬
‫לעולם אל תאבד תקווה.‬
‫תקווה?‬
‫כן, תקווה.‬
‫אדון!‬
‫אראה אותך שוב?‬
‫כן. אני בטוח שנפגש שוב.‬
‫כן, ברור. אני מכירה את סהאד מצוין.‬
‫הוא היה אחד מהדיירים שלי.‬
‫שם, החדר בקומה השלישית.‬
‫רואה את הפרחים היפים על אדן החלון?‬
‫סהאד שתל אותם שם.‬
‫הם יפהפייה.‬
‫אה, אז אפילו רובוט כמוך רואה שהם יפים.‬
‫סהאד למד בוטניקה, נכון?‬
‫אפילו אחרי כל כך הרבה שנים,‬ ‫הפרחים ששתל עדיין חזקים.‬
‫פעם אחת,‬
‫שאלתי אותו אם יש פרחים‬ ‫שפורחים כל השנה ולא נובלים.‬
‫יהיה קל לטפל בהם, נכון?‬
‫ומה הוא ענה?‬
‫הוא אמר שאחרי שהם יוצרים זרעים,‬ ‫פרחים צריכים לנבול.‬
‫הוא צודק, אני מניחה.‬
‫פרחים צריכים לנבול, הא?‬
‫גברתי, יש לך במקרה תמונה שלו?‬
‫אני בטוחה שיש לי אחת איפשהו,‬ ‫אבל כל הנתונים הישנים שלי במחשב הישן.‬
‫הוא בטח במחסן. אבדוק.‬
‫תחזור מאוחר יותר.‬
‫תודה.‬
‫אבל אם מישהו מיורופול שואל עליו,‬
‫אני צריכה לחשוש לגבי סהאד?‬
‫לא, גברתי.‬
‫כמובן שלא.‬ ‫מישהו כמוהו לעולם לא היה מסתבך בצרות.‬
‫כלומר, סהאד היה אדם נחמד באמת.‬
‫עד כדי כך שאי אפשר היה להבחין שהוא רובוט.‬
‫הוא היה תלמיד מעולה.‬
‫לא, מעולה היא לא המילה המתאימה.‬
‫מלא תשוקה.‬
‫כן, כאילו שהחיים שלו תלויים בזה.‬
‫תלויים בזה?‬
‫כן, כי סהאד אהב את הארץ שלו יותר מהכול.‬
‫הוא הקדיש את חייו‬ ‫למילוי המדבר הפרסי בפרחים.‬
‫המחקר שלו היה חדשני באמת.‬
‫יום אחד הוא אמר לי,‬
‫"פרופסור, תראה כמה איגור התחזק."‬
‫איגור?‬
‫או בפעם אחרת, הוא אמר שיאנוס נדבק במחלה.‬
‫או שהמצב של אישתר משתפר.‬
‫אלה שמות הצבעונים שלו.‬
‫הוא נתן שמות לכל הצבעונים שלו.‬
‫הוא אמר שככה הם גדלים טוב יותר.‬
‫אני לא רוצה לפגוע, אבל הוא היה רובוט.‬
‫הרובוט הכי מתקדם בפרס‬ ‫עם הטכנולוגיה הכי טובה שהייתה זמינה.‬
‫ובכל זאת, הוא אמר דברים מאוד לא מדעיים.‬
‫לא מדעיים...‬
‫הבנתי.‬
‫כן, דברים שאין להם בסיס של ממש.‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫הינה זה.‬
‫צבעוני?‬
‫סהאד גידל אותו.‬
‫והוא ממשיך לפרוח בלי לנבול.‬
‫הוא לא נובל? כמה שנים חלפו?‬
‫שלוש שנים.‬
‫הוא ביקש ממני לא לשתול אותו‬ ‫באדמה לפני שיחזור.‬
‫אם לעולם לא יחזור, בסוף נחקור את זה.‬
‫התחושה היא כאילו שגם הצבעוני הזה מחכה לו.‬
‫אוי.‬
‫עכשיו גם אני אמרתי משהו לא מדעי.‬
‫יש לצבעוני הזה שם?‬
‫כן, אני בטוח שיש לו שם.‬
‫תודה שקנית אצלנו כמו תמיד.‬
‫אנטון.‬
‫תוכל למסור את זה לחנות של מר ואן דייק?‬
‫אוקיי!‬
‫הוא עובד חרוץ.‬
‫הוא עוזר מאוד.‬
‫לפני שבאתי לפה, פגשתי מוכר פרחים קטן בפרס,‬
‫אבל הוא לא עבד בשמחה כמוהו.‬
‫פרס... הארץ של סהאד.‬
‫אני מבין שבא לחנות הזו לעיתים קרובות?‬
‫כן, כל יום.‬
‫הוא היה עוזר לי עם החנות‬ ‫כשהיו לו חופשות בלימודים.‬
‫לא נראה שהיו לו חברים.‬
‫אבל הוא דיבר איתי על כל מיני דברים.‬
‫למשל, שהוא רוצה למלא את הארץ שלו בפרחים.‬
‫שמחתי לשמוע רובוט כמו סהאד מדבר על חלומות.‬
‫אבל יום אחד,‬
‫משהו נראה בו שונה.‬
‫משום מקום,‬
‫הוא אמר לי‬ ‫שהוא חוזר לארץ שלו כדי להתגייס לצבא.‬
‫ניסיתי לעצור בעדו, כי מישהו כמוהו‬
‫לעולם לא צריך להיות חייל,‬ ‫לא משנה כמה זמן המלחמה מתחוללת.‬
‫ואז,‬
‫הוא אמר לי שאבא שלו נהרג במלחמה.‬
‫אבא שלו...‬
‫לא יכולתי לומר כלום.‬
‫ואז, עם מבט עצוב, סהאד אמר,‬
‫"יכול להיות שאגמור כמוהו."‬
‫כמוהו?‬
‫איך קראו שוב לצבעוני ההוא?‬
‫כן, שמעתי שנתן שמות לכל הצבעונים שלו...‬
‫נכון.‬
‫באתר המחקר בזנדם.‬
‫הוא ביצע הרבה ניסויים‬ ‫כדי לפתח פרח שישרוד במדבר.‬
‫פרח חזק ועמיד יותר...‬
‫הוא רצה יותר ויותר.‬
‫אבל אז, יום אחד,‬
‫סהאד הלך לשדה‬ ‫לבדוק את הפרחים שלו כרגיל, וראה...‬
‫שרק צבעוני אחד שרד.‬
‫כל הפרחים סביבו נבלו.‬
‫אני חושבת שהשם‬
‫של הפרח הזה היה...‬
‫פלוטו.‬
‫מצאתי את התמונה של סהאד.‬
‫סליחה על הטרחה.‬
‫אין בעיה.‬ ‫תן לי לראות, איך אני עושה את זה שוב?‬
‫ככה.‬
‫אה, נכון.‬
‫אני מבקשת תמונות כשאנשים רוצים לשכור דירה.‬
‫אה, הינה היא.‬
‫רואה? היה לו חיוך עדין כל כך.‬
‫התמונה הזו נחתכה.‬
‫אה, כן.‬
‫אני חושבת שאמר‬ ‫שזו הייתה תמונה שצולמה עם אבא שלו.‬
‫אבא שלו?‬
‫טוב, בגלל שהיה רובוט,‬ ‫אני מניחה שהתכוון למי שיצר אותו...‬
‫האדם הזה הוא‬
‫פרופסור אבולה?!‬
‫אבא שלו... שכביכול מת?!‬
‫גסיכט מתקרב לפתרון.‬
‫מרשים מאוד.‬
‫אתה לא חושב?‬
‫יכולות החקירה שלו מדהימות, אבל זה לא הכול.‬
‫היכולת שלו למלא משימות, הנשק שלו‬
‫והזרוניום שלו.‬
‫באופן מסוים, גסיכט הוא‬ ‫הנשק להשמדה המונית הכי חזק אי פעם.‬
‫פלוטו עלול להפסיד.‬
‫זה נכון.‬
‫אבל אתה יודע,‬
‫יש דרך טובה אחת להרוג אותו.‬
‫שאומר לך מהי?‬
‫ובכן...‬
‫מפרס להולנד הא?‬
‫בגלל שאני אסיר פה, אני רק יכול לקנא.‬
‫אבל עם הגוף הזה, לא יכולתי ללכת לשום מקום‬ ‫גם אם הייתי חופשי.‬
‫אז אתה יודע מי מאחורי זה?‬
‫כן.‬
‫פרופסור אבולה.‬
‫הוא היה באמת מדען דגול.‬
‫ד"ר רונלד ניוטון-הווארד.‬
‫אנרגיית הפוטונים שפיתח‬
‫תאיר את העתיד כמו קרני האל.‬
‫ההישג שלו לעולם לא יישכח.‬
‫אתה בטח אפסילון.‬
‫מעולם לא דמיינתי שניפגש ככה.‬
‫שמי אבולה.‬
‫הגעת כל הדרך מרפובליקת פרס?‬
‫זה באמת מצער.‬
‫חבל שלא פגשתי‬ ‫את ד"ר ניוטון-הווארד כשהיה בחיים.‬
‫ההישגים שלו בפיתוח אנרגיית פוטונים‬ ‫יירשמו בהיסטוריה.‬
‫כחבר בוועדת בורה,‬
‫הוא עזר להפסיק את משטר העריצות בממלכת פרס,‬
‫והשיב את השלום לארץ הזו.‬
‫לאבד אדם כזה בדרך כזו...‬
‫אבל הוא השאיר אותך.‬
‫רמת השלמות שלך מדהימה אותי, אפסילון.‬
‫גם שלך, פרופסור אבולה.‬
‫שמעתי עליך.‬
‫איך שאיבדת את רוב הגוף שלך במלחמה האחרונה.‬
‫זה כלום לעומת אובדן משפחה.‬
‫הבנתי. אבולה, הא?‬
‫זה גם מתאים לך שלא יהיו לך ראיות ישירות.‬
‫אבל זה לא כל מה שרצית לדבר עליו, נכון?‬
‫נניח שבינה מלאכותית אולטימטיבית קיימת.‬
‫אם רובוט היה מקבל‬ ‫בינה מלאכותית מתקדמת כל כך,‬
‫מה היה קורה?‬
‫הוא לא היה מתעורר.‬
‫למה?‬
‫כי הוא לא היה יודע למה להפוך.‬
‫כדי לדמות‬ ‫את כל 9.9 מיליארד סוגי האישיות בעולם,‬
‫יהיה צורך בנצח.‬
‫ולכן הוא לא יתעורר.‬
‫אז איך אפשר להעיר אותו?‬
‫על ידי החדרת רגשות קיצוניים.‬
‫רגשות... קיצוניים?‬
‫שנאה...‬
‫נכון.‬
‫כעס...‬
‫כן.‬
‫צער...‬
‫בדיוק!‬
‫אז הוא יתעורר.‬
‫אבל,‬
‫לאיזה מין רובוט הוא יהפוך כשיתעורר?‬
‫נראה שעומד לרדת גשם.‬
‫הכוחות שלך נחלשים ביום כזה, נכון?‬
‫כן.‬
‫טוב, בכל מקרה‬ ‫אין לך צורך בכוחות אדירים כאלה.‬
‫סירבת להשתתף במלחמה,‬
‫וצדקת.‬
‫אין דבר כזה, מלחמה צודקת.‬
‫איבדת את המשפחה שלך במלחמה.‬
‫אשתי, הילדים שלי... המלחמה לקחה ממני הכול.‬
‫דמעות...‬
‫הגשם התחיל.‬
‫ונראה שהלוויה הסתיימה.‬
‫כן.‬
‫אפסילון.‬
‫מה הכי חשוב לך?‬
‫סליחה שאני מתעכב!‬ ‫הלוויה הסתיימה, בואו נלך הביתה.‬
‫טוב, אפסילון!‬
‫אפסילון!‬
‫ראינו שם סנאי!‬
‫באמת?‬ ‫-מצאתי בלוט!‬
‫בשבילך, אפסילון!‬
‫כמה נפלא.‬
‫שמעתי שאימצת יתומי מלחמה.‬
‫בבקשה, טפל בילדים האלה טוב.‬
‫אהוב אותם, בשבילי ובשביל מי שאיבדתי.‬
‫אני צריך ללכת לכנס הרובוטיקה האירופאי.‬
‫כדי לשקם את פרס‬ ‫נצטרך לבנות עוד רובוטים נפלאים כמוך.‬
‫היי, אני לא רואה את ואסילי.‬
‫כן!‬
‫ואסילי!‬
‫ואסילי, איפה אתה?‬ ‫-ואסילי!‬
‫אה!‬
‫הינה הוא!‬
‫ואסילי, אנחנו הולכים הביתה.‬
‫מה קרה, ואסילי?‬
‫בורה...‬
‫הכול בסדר.‬
‫זה לא שדה קרב. אל תפחד.‬
‫בורה...‬
‫הוא ישקר.‬
‫כשהרובוט הזה יהיה מודע, הוא ישקר.‬
‫לאחרים, כמובן, אבל גם לעצמו.‬
‫אתה קרוב יותר לפתרון המקרה הזה.‬
‫איפה פלוטו עכשיו?‬
‫הוא בטח עובר טיפול כדי לתקן את הנזק שספג‬
‫בקרב נגד הרקולס...‬
‫הוא כנראה בבית.‬
‫בבית?‬
‫המולדת של סהאד, פרס?‬
‫לא, הבית של פלוטו.‬
‫הצבעוני.‬
‫מקום הימצאו של אבולה?‬
‫כן, חייבים לעצור אותו מיד.‬
‫אל תהיה מגוחך, גסיכט!‬
‫הוא אישיות חשובה!‬
‫זה לא משנה! אני צריך לדעת איפה הוא!‬
‫ומה אתה מתכוון לעשות?‬
‫אלך אל פלוטו.‬
‫פלוטו? איפה הוא?‬
‫לממלכת פרס יש מתקן למחקר אגרונומי בהולנד.‬
‫הוא בזנדם, בחוצות אמסטרדם!‬
‫רק צבעוני אחד שרד...‬
‫כל הפרחים סביבו נבלו...‬
‫שם הפרח הזה היה‬
‫פלוטו.‬
‫זה קרוב.‬
‫פלוטו...‬
‫איזה נאום נהדר!‬
‫לגמרי הגיעו לך מחיאות הכפיים,‬
‫פרופסור הופמן.‬
‫תודה רבה.‬
‫למרות הקשיים שהתמודדת איתם לאחרונה,‬
‫אנחנו מעריכים מאוד את ההשתתפות שלך‬ ‫בכנס הרובוטיקה האירופאי.‬
‫אמצעי האבטחה שסיפקנו עמדו בציפיות שלך?‬
‫כן. הודות להם, יכולתי לבצע מטלה חשובה.‬
‫פרופסור הופמן, המסוק שלך פה.‬
‫כפי שאתם רואים, שומרי הראש החסונים האלה‬ ‫מלווים אותי לכל מקום.‬
‫אלך לבדוק את מנחת המסוקים.‬
‫לא, אני בטוח שיש להם כאן אבטחה משלהם.‬
‫אבל אף פעם אי אפשר להיות זהירים מדי.‬
‫פרופסור הופמן,‬ ‫כל עולם הנדסת הרובוטים תלוי בך.‬
‫תודה. להתראות.‬
‫שמור על עצמך.‬
‫אה, אני צריך ללכת לשירותים.‬
‫בדקתי אותם.‬
‫אז אהיה בסדר לבד.‬
‫זה היה נאום נפלא.‬
‫אהבתי במיוחד את מה שאמרת‬ ‫על הפוטנציאל של זרוניום‬
‫בקידום שלום.‬
‫ואתה...‬
‫נעים מאוד, פרופסור הופמן.‬
‫אני אבולה מרפובליקת פרס.‬
‫במרתף בסך הכול יש גנרטור חשמל רגיל.‬
‫הם חלשים, אבל הגלים האלקטרומגנטיים האלה‬ ‫זהים לאלה שקלט אפסילון בקרב של הרקולס.‬
‫זה קרוב.‬
‫אתה!‬
‫תמיד רציתי לשוחח איתך.‬
‫אחרי הכול, אתה זה שהביא את גסיכט לעולם.‬
‫העונג כולו שלי.‬
‫אם יש דרך שבה אוכל לעזור בשיקום פרס...‬
‫זרוניום היא המתכת המושלמת.‬
‫אולי תוכל לשקול‬ ‫את הסרת הרגולציה על ייבוא זרוניום.‬
‫כן...‬
‫גם הפושע שמשמיד את הרובוטים הכי מתקדמים‬
‫לא ינצח את גסיכט.‬
‫אני מניח שלא.‬
‫שמעתי שמועה‬
‫שגסיכט ניזוק לאחרונה מתותח מצרר.‬
‫אה, כן, אתה מעודכן מאוד.‬ ‫אבל בבקשה, אל תדאג.‬
‫זה לא היה חמור.‬
‫נפלא.‬
‫אז גם נזק כזה לא משפיע עליו?‬
‫כן...‬
‫הבנתי. אז,‬
‫לגסיכט אין חולשות.‬
‫לא, יש לו פגמים.‬
‫פשוט מותקנות בו‬ ‫הרבה שכבות של מערכות בקרה מתקדמות.‬
‫הבנתי. אז אתה אומר שזה מונע שגיאה?‬
‫שגיאה?‬
‫ובכן, יש לו ספקות וקשיים, בדיוק כמונו.‬
‫לזה התכוונת ב"פגמים"?‬
‫המערכות האלה‬ ‫הן המקור ליתרונות ולפגמים שלו.‬
‫בהינתן העליונות שלו, מה היית עושה‬ ‫אם היה מבצע טעות שלא ניתן לתקן?‬
‫לדוגמה...‬
‫אם היה הורג מישהו.‬
‫אתם!‬
‫על מה את מגינים?!‬
‫רובוט שהורג בני אדם...‬
‫היה פעם רובוט כזה, לא?‬
‫בראו-1589.‬
‫הוא תיאר את מה שעשה בתור "הוצאה להורג".‬
‫אותו היגיון שבו בני אדם משתמשים‬ ‫כשהם מבצעים רצח.‬
‫מה אתה מנסה לומר?‬
‫האם זה לא מה שהעולם עשה לפרס‬
‫אחרי שאתה והחברים האחרים‬ ‫בוועדת בורה נכנסתם לשם?‬
‫אנא סלח לי, הגזמתי.‬
‫אחרי הכול,‬ ‫דמוקרטיה הכתה שורש בפרס הודות לכם.‬
‫אבל אם רובוט היה הורג אדם,‬
‫לדעתי צריך להוציא להורג את אותו רובוט.‬
‫אם גסיכט אי פעם יעשה דבר כזה,‬
‫מה תעשה?‬
‫זה לעולם לא יקרה!‬
‫רובוט מתקדם כמו גסיכט יכול גם להתאבד.‬
‫שטויות!‬
‫לא.‬
‫אולי הרשויות יימחקו‬ ‫זיכרונות כאלה מגסיכט לפני שיתאבד.‬
‫עשית לו משהו? הבינה המלאכותי שלו...‬
‫אתה רק צריך לתחזק אותו כמו שצריך.‬
‫המנהל!‬
‫מה עשית לגסיכט?!‬
‫אפשר למחוק זיכרונות של רובוטים.‬
‫נותר לי רק לקנא בהם.‬
‫הלוואי שגם אני יכולתי לעשות את זה.‬
‫גסיכט, כאן מפקדת יורופול. האם שומע?‬
‫כן, שומע.‬
‫איתרנו את אבולה. הוא בדיסלדורף.‬
‫הוא משתתף בכנס הרובוטיקה האירופאי.‬
‫הבנתי. עצרו אותו בהקדם האפשרי!‬
‫העניין הוא שגם פרופסור הופמן משתתף בכנס.‬
‫מה?‬
‫פרופסור הופמן?!‬
‫תודה שחיכית.‬
‫בוא נלך, אדוני.‬
‫הכול בסדר, אדוני?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫זה אותו דבר.‬
‫אותו דבר.‬
‫מה שהעולם עשה לפרס.‬
‫צריך להוציא אותם להורג.‬
‫אנא אשרו שפרופסור הופמן מוגן!‬
‫אגיע בקרוב...‬
‫אנחנו מיורופול!‬
‫הבניין הזה בעוצר עכשיו!‬
‫מה? מה קורה פה?‬
‫אין יוצא ואין בא.‬
‫הישארו במקומכם עד הודעה חדשה!‬
‫סליחה! תראו את צג המעלית!‬
‫פרופסור הופמן!‬
‫המעלית בדרך למנחת המסוקים בקומה העליונה.‬
‫לעזאזל! עלו לשם, עכשיו!‬
‫אף מעלית אחרת לא עובדת!‬
‫מה?!‬
‫מה לעזאזל הדבר הזה...?‬
‫אתה לא אמור להיות הרובוט שומר הראש שלי?!‬
‫משהו אחר השתלט על הבינה המלאכותית שלך?‬
‫פרופסור הופמן, אתה שומע אותי?!‬ ‫תישאר רגוע בבקשה, ואל...‬
‫אתה זה שהרג את כל המדענים ההם?!‬
‫צריך להוציא אותך להורג.‬
‫גסיכט. האם שומע, גסיכט?!‬
‫פרופסור הופמן נחטף. גסיכט!‬
‫אני שומע. אצא לשם ברגע שאוכל!‬
‫אבל כרגע,‬
‫מולי נמצא...‬
‫זה בגלל מה שהוועדה עשתה בפרס?!‬
‫אני מרגיש אחראי. אבל מה ישיג ההרג שלי?!‬
‫תפתח! תפתח את הדלת!‬
‫זה השותף שלך. גם הוא בצד שלך, לא?!‬
‫אני פותח את הדלת עכשיו!‬
‫פרופסור, ברח!‬
‫קרניים...‬
‫ככה תהרוג גם אותי? מה אתה בכלל?!‬
‫בורה...‬
‫מה?!‬
‫בורה...‬
‫כאן צוות א'. כמעט הגענו למנחת.‬
‫מה העניין עם הג'וקים האלה?‬
‫המטרה זוהתה.‬ ‫הוא תפס את פרופסור הופמן ונמצא בתנועה.‬
‫אין לנו כרגע קו ירי נקי.‬
‫תירו בכל זאת.‬ ‫-מה?‬
‫זה בסדר. תירו!‬
‫אבל מה לגבי הבטיחות של פרופסור הופמן?‬
‫מה עם הפרופסור? פרופסור הופמן מוגן?!‬
‫הגוף שלי עשוי מזרוניום.‬
‫קרניים תרמיות ומגנטיות לא משפיעות עליי!‬
‫אם תזוז, אירה!‬
‫אל תזוז!‬
‫יכולות הקרב שלו צנחו מ-1,200,000 ל-5,800!‬
‫הוא קבר את עצמו בחיים, הא?‬
‫כאן גסיכט!‬
‫לכדתי את המטרה.‬
‫האם פרופסור הופמן מוגן?‬
‫מה לעשות, קפטן בקר?‬
‫כן, הוא בסדר.‬
‫השמד את המטרה.‬
‫אשליות כאלה‬ ‫לא ישפיעו על הבינה המלאכותית שלי!‬
‫שדה פרחים...‬
‫פלוטו...‬ ‫-הא?‬
‫פלוטו...‬
‫פלוטו!‬ ‫-לא!‬
‫אתה לא פלוטו!‬
‫פלוטו!‬
‫קוראים לך סהאד!‬
‫כן. אתה... סהאד.‬
‫סהאד...‬
‫אבא...‬
‫אתה בחיים, אבא...‬
‫אני כל כך שמח.‬
‫הודיעו לי שגם אתה נהרגת בהפצצה.‬
‫תודה לאל.‬
‫כן.‬
‫אבל איבדתי הכול.‬
‫כרובוט, אני בטוח שאתה מבין את זה.‬
‫איבדתי את רוב הגוף שלי.‬
‫אבל חשוב מכך,‬
‫איבדתי את אשתי, פטימה, הבת שלי, לולה‬
‫ואחיך הרובוט, מוראט.‬
‫הברברים האלה...‬
‫הם לקחו את משפחתי היקרה מכול!‬
‫האוצר האהוב ביותר שלי!‬
‫אבא...‬
‫עכשיו יש לי רק אותך.‬
‫יש לי רק אותך, סהאד!‬
‫אתה מבין, נכון?‬
‫איך אני מרגיש.‬
‫שנאה...‬
‫אני צריך לבקש ממך טובה.‬
‫הצל בבקשה את הארץ הזו.‬
‫אל תיתן להם להרוג עוד מבני עמנו.‬
‫אל תיתן לבני עמנו לחוות צער כמוני.‬
‫עלינו לנקום.‬
‫המלחמה הזו תסתיים בקרוב.‬
‫נקמה רק מולידה עוד נקמה.‬
‫השנאה לעולם לא תיעלם!‬
‫נכון.‬
‫שנאה לעולם לא נעלמת.‬
‫אתקין את המוח שלך בגוף הכי חזק.‬
‫הגוף הכי חזק?‬
‫מה זה, אבא?‬
‫אני אוהב אותך, סהאד.‬
‫אבא...‬
‫אני אוהב אותך...‬
‫גסיכט!‬
‫מה אתה עושה? תירה בזה עכשיו!‬
‫אני נותן לך רשות!‬
‫השמד את המטרה!‬
‫לא.‬
‫מה אמרת?‬
‫אני לא מתוכנת להשמיד רובוט‬ ‫שלא מתכוון לתקוף.‬
‫מה לעזאזל...‬
‫גסיכט, תקשיב לי.‬
‫תשמיד את הדבר הזה, והתיק ייפתר.‬
‫זו פקודה.‬
‫תירה!‬
‫אני מסרב.‬
‫גסיכט! איך אתה מסוגל לומר את זה?!‬
‫בעבר, אתה...‬
‫תקשיב, גסיכט. אני פוקד עליך שוב.‬
‫השמד את המטרה מיד, ו...‬
‫אמרתי לא. זה סופי.‬
‫גסיכט!‬
‫קפטן בקר,‬
‫האם יש לי זכות להתפטר?‬
‫מה?!‬
‫די עם השטויות.‬
‫פותחת בתור רובוט בלש. אין לך ברירה!‬
‫אז אני רוצה לבקש חופשה לשנה.‬
‫מה?!‬
‫נמאס לי.‬
‫נכון?‬
‫פרופסור הופמן מוגן?‬
‫הוא מוגן.‬
‫זה שקר.‬
‫הרגע התחברתי למצלמה‬ ‫של מנחת המסוקים בפורום המדע.‬
‫מה הרובוט הזה?‬
‫הרובוט שמחזיק בפרופסור הופמן.‬
‫זה...‬
‫קפטן בקר.‬
‫הורית לי לירות‬ ‫למרות שפרופסור הופמן היה בסכנה כזו.‬
‫גסיכט.‬
‫בוא נעשה עסקה.‬
‫מי אתה?!‬
‫בוא נחליף בני ערובה.‬
‫שחרר את פלוטו האהוב שלי.‬
‫מי אתה?‬
‫תתרחק משם ואשחרר את פרופסור הופמן.‬
‫גסיכט!‬
‫אל תפעל בלי רשות!‬
‫גסיכט!‬
‫הפעולות שלך מפירות‬
‫את סעיף אחד, פסקה 3‬ ‫וסעיף 15, פסקה 2 בחוקי הרובוטים,‬
‫ותיענש בחומרה!‬
‫גסיכט!‬
‫מדווח מהמנחת.‬
‫הרובוט שהחזיק בפרופסור הופמן קרס פתאום!‬
‫הפרופסור מאובטח!‬
‫סהאד.‬
‫אבא שלך לא אוהב אותך.‬
‫אתה בוכה?‬
‫אה, גסיכט.‬
‫היי, הלנה. את עוד עובדת?‬
‫כן.‬
‫אבל תכף אקח הפסקה.‬
‫מה איתך?‬ ‫-כן...‬
‫סיימתי.‬
‫באמת?‬
‫כן. באמת.‬
‫אתה אומר את זה עכשיו,‬ ‫אבל אתה יודע שבקרוב תקבל עוד משימה.‬
‫הפעם זה שונה!‬
‫בואי באמת נטוס ליפן הפעם.‬
‫מעכשיו ואילך, יהיה לי הרבה זמן.‬
‫אתה נשמע‬ ‫כאילו שאתה מתכוון להתפטר מהתפקיד שלך כבלש.‬
‫שנגיש בקשה לאמץ ילד?‬
‫ניסינו בעבר.‬
‫כן, אבל לא מצאנו אז התאמה טובה.‬
‫המצב שונה עכשיו.‬
‫הרובוטיקה התקדמה, והיו הקלות בתקנות.‬
‫מעניין אם אהיה אימא טובה.‬
‫כמובן שכן.‬
‫אני בטוח.‬
‫מה?‬ ‫-אה, ובכן...‬
‫חוץ מזה, אם יהיה לנו ילד, לא תרגישי בודדה.‬
‫אני לא בודדה.‬
‫יש לי אותך.‬
‫נמשיך לדבר על זה כשאחזור הביתה.‬
‫טוב. תחזור בקרוב.‬
‫אחזור.‬
‫פרופסור הופמן, אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר, גסיכט.‬
‫אני יותר דואג לך.‬
‫לא נפצעתי.‬
‫והמפלצת? שמעתי שדחקת אותה לפינה.‬
‫כן, זה רק עניין של זמן עד שתיתפס.‬
‫יופי. אין צורך‬ ‫שתתעמת איתה שוב פנים אל פנים.‬
‫הגוף שלך לא במצב אופטימלי.‬
‫כן.‬
‫בכל אופן, עכשיו אנחנו יודעים מי האחראי.‬
‫כמו שאמרת...‬ ‫-אבולה.‬
‫כן, הוא השתלט‬ ‫על הרובוט שומר הראש שתקף אותי.‬
‫הכול היה מעשה ידיו של אבולה.‬
‫מה שמפריע לי‬ ‫זו ההודעה של פרופסור אוצ'אנומיזו.‬
‫לדבריו, האחראי האמיתי הוא ד"ר גוג'י...‬
‫גוג'י ואבולה, הא?‬
‫בינתיים, תן לאחרים לטפל במצב.‬ ‫אתה חייב לנוח.‬
‫אני לא אוהב לחזור על עצמי,‬
‫אבל בגלל הפיצוץ של תותח המצרר,‬ ‫המתכת בגוף הזרוניום שלך חלשה.‬
‫אם תחווה עוד פגיעה כזו...‬
‫פרופסור הופמן.‬
‫לגבי החלומות שסיפרתי לך עליהם...‬
‫כן?‬
‫יכול להיות שהם לא יחזרו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני לא בטוח. פשוט יש לי הרגשה‬
‫שהבנתי מה באמת עומד מאחורי החלומות שלי.‬
‫מה? רגע, זה אומר שהזיכרון שלך...‬
‫להתראות, פרופסור.‬
‫רגע, גסיכט!‬
‫מתקן המחקר האגרונומי זנדם לבסיס.‬
‫צוות ד' הגיע.‬
‫אנחנו יורדים אל מתחת לקרקע.‬
‫צוות ו' פה, מבצעים חיפוש תת-קרקעי.‬
‫תכף נגיע למקום‬ ‫שבו הבלש גסיכט לכד את המטרה.‬
‫יכולות הקרב של המטרה פחתו משמעותית,‬
‫אבל תישארו ערניים.‬
‫השמידו אותה מיד!‬
‫אני חוזר! השמידו אותה מיד!‬
‫המנהל...‬ ‫-איפה גסיכט?‬
‫הוא בדרך לאמסטרדם.‬
‫שמעתי את הדיווח. צרו קשר עם גסיכט מיד!‬
‫כן, אדוני. מיד כשהכול יהיה מוכן בזנדם...‬
‫עשו את זה מיד!‬
‫גסיכט, למה אתה פועל לבד ובלי רשות?‬
‫אתה לא רק מסרב לפקודות,‬ ‫אלא גם אומר שאתה רוצה להתפטר?‬
‫ואם לא תוכל להתפטר, אתה רוצה חופשה מוארכת?‬
‫גם את זה לא אאשר!‬
‫יש תקלה בבינה המלאכותית שלך.‬
‫אתה צריך תחזוקה מיד,‬ ‫ואז תתייצב בפני הוועדה המייעצת שלך.‬
‫אתה מקשיב, גסיכט?‬
‫יש משהו שצריך לעשות לפני כל זה, לא?‬
‫למה לא הענשת אותי?‬
‫ביצעתי פשע שהעונש עליו הוא הוצאה להורג.‬
‫למה מחקת את הזיכרון שלי?!‬
‫היקר שלי...‬
‫שלא תעז להתנתק, גסיכט!‬
‫גסיכט!‬
‫אתה עובד כל כך חרוץ, אנטון, עד שעה מאוחרת.‬
‫כן! אסיים אחרי המשלוח הזה.‬
‫שלום, גסיכט.‬
‫שלום. אני רוצה זר פרחים, בבקשה.‬
‫כמובן. למי הוא?‬
‫לאשתי.‬
‫נחמד מאוד. אני מקנאה.‬
‫אילו פרחים היא תאהב?‬
‫הוא בחיים.‬
‫סהאד בחיים.‬
‫באמת?‬
‫הוא עשה משהו לא בסדר?‬
‫הוא לא עשה שום דבר רע.‬
‫זו לא אשמתו.‬
‫שלום, אנטון.‬
‫אנחנו נפגשים שוב.‬
‫אתה...‬
‫עלי מהבזאר בפרס.‬
‫למה אתה באמסטרדם?‬
‫כל הגוף תמורת 500 זאוס.‬
‫הוא הלך...‬
‫הוא הלך, גסיכט.‬
‫אתה...‬
‫עלי, בוא לפה.‬
‫אל תפחד.‬
‫שמעת את הירייה, נכון? מסוכן פה.‬
‫בוא אליי.‬
‫אתה יודע, יש לי ילד כמוך...‬
‫עלי!‬
‫מה קרה, עלי?‬
‫אתמול בלילה, בעיר העתיקה של אמסטרדם,‬ ‫סוכן רובוט נרצח.‬
‫הקורבן היה‬ ‫אחד מהרובוטים הכי מתקדמים בעולם, גסיכט.‬
‫רובוט קטן ומושבת מסיווג די‬
‫עם תותח מצרר שהוצמד לזרוע שלו‬ ‫נמצא מוטל בקרבת מקום.‬
‫הבלש גסיכט נפגע מנשק זהה לפני כמה שבועות,‬
‫והוא היה מעורב‬ ‫בקרב קשה שעות ספורות לפני מותו.‬
‫היכולת הכי חזקה שלו...‬
‫ברוך הבא. עבר הרבה זמן, פרופסור הופמן.‬
‫מאז ועדת החקירה, פרופסור אוצ'אנומיזו.‬
‫תכיר.‬
‫אני הלנה, אשתו של גסיכט.‬
‫אני לא יודע מה לומר.‬ ‫אני מצטער מאוד על אובדנך.‬
‫אם אוכל לעזור בדרך כלשהי...‬
‫אני אסירת תודה על ההזמנה לבוא.‬
‫גסיכט רצה שנבקר שוב יחד ביפן.‬
‫למעשה, הוא עשה‬ ‫הזמנות לנסיעה ביום שבו נהרג...‬
‫השר אוצ'אנומיזו,‬ ‫צריך ללכת לפני שהעיתונאים ימצאו אותנו.‬
‫אה, כן.‬
‫היא מתנהגת בגבורה.‬
‫אתה חושב שגסיכט‬ ‫הוא עוד קורבן בסדרת השמדות הרובוטים?‬
‫כן, למרות שיורופול‬ ‫מסרבים להגיע כרגע למסקנה.‬
‫יכול להיות שגם החיים שלנו עדיין בסכנה.‬
‫פרופסור אוצ'אנומיזו?‬
‫זה בדיוק כמו שגסיכט סיפר.‬
‫מה?‬
‫הוא אמר לי‬ ‫שבאוויר ביפן יש עקבות קלים של רוטב סויה.‬
‫- קמינרימון -‬
‫היא מתנהגת כאילו שהיא נהנית כדי לשכוח...‬
‫זו התנהגות מתוחכמת מאוד.‬
‫אכן.‬
‫למרות שזיכרונות של רובוטים הם קבועים,‬ ‫אלא אם מוחקים אותם מהבינה המלאכותית...‬
‫נראה שיורופול חיבלו בזיכרון של גסיכט.‬
‫חיבלו?‬
‫זה נעשה בהתאם לחוקי הרובוטים?‬
‫לא, בתור אמצעי חוץ-משפטי.‬
‫זה לא טוב.‬
‫בדקתי את זה, אבל לא הצלחתי לגלות הכול.‬
‫בני אדם לא צריכים לחבל ככה סתם‬ ‫בזיכרונות של רובוטים.‬
‫אבל עכשיו, אני רוצה...‬
‫למחוק אותם עבורה.‬
‫אפילו שאלתי אותה‬
‫אם היא רוצה למחוק‬ ‫חלקים כלשהם מהזיכרון שלה.‬
‫אז היא אמרה לי,‬
‫"בבקשה אל תמחק את הזיכרונות שלי ממנו."‬
‫מר הופמן, קיבלת את חדר האֶדֶר.‬
‫גברת הלנה, קיבלת את חדר האורן.‬
‫זה החדר שגסיכט הזמין בשבילנו.‬
‫את תהיי בסדר לבד?‬
‫כן.‬ ‫-מכאן, גברתי.‬
‫אסתדר מכאן.‬
‫בסדר, גברתי.‬
‫אתה בטח ד"ר טנמה.‬
‫נכון.‬
‫הבאת את זה?‬
‫זה יעזור למצוא את הרוצח?‬
‫כמובן.‬
‫ד"ר טנמה...‬
‫מה העניין?‬
‫אני לא מסוגלת לעבד את כל זה.‬
‫לעבד את מה?‬
‫את תחושת האבל האדירה.‬
‫הזיכרונות מגסיכט‬ ‫הופכים להיות בהירים יותר ויותר...‬
‫אני לא יודעת מה לעשות...‬
‫הלנה, את יכולה לבכות.‬
‫כשדברים כאלה קורים, בני אדם בוכים.‬
‫כן.‬
‫את יכולה להתחיל עם חיקוי.‬
‫בדיוק.‬
‫טוב מאוד.‬
‫את עושה את זה מצוין.‬
‫אולי זה חיקוי,‬ ‫אבל בסוף זה הופך לדבר האמיתי.‬
‫כמו שקרה אצלי.‬
‫תוכלי לבכות באמת.‬
‫אלה...‬
‫דמעות אמיתיות.‬
‫אטום מת,‬
‫וגם הלב שלי שבור.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬