Prohlídněte si moje zboží, pane! Dám vám dobrou cenu!
Abyste věděli, tak tyhle koberce utkali lidi, ne roboti!
Tyhle součástky se našly na bojišti, pane!
Pořád jsou funkční!
To už by stačilo, Gesichte. Vrať se!
Ten Dariův pokus o sebevraždu nějak urovnáme.
Spojené státy thrácké jsou pokrytci.
Tentokrát si to s nimi vyříkáme.
Přístup jejich prezidenta mi už pěkně leze na nervy.
Každopádně nás znepokojuje tvůj fyzický stav.
Profesor Hoffman se bojí, že ti ta střela narušila zeronium.
Vím, že si děláte starosti, ale co nevidět ten případ rozlousknu.
Cože? Vážně?
Ty víš, kdo za tím vším stojí?
Ano. Vy lidé tomu myslím říkáte „tušení“.
Tušení? Jak bys jako robot mohl mít...
Hej, Gesichte. Gesichte!
Jsi v pořádku?
Můžeš vstát? Podej mi ruku.
Děkuju vám.
Co mě poškodili ve válce, neudržím rovnováhu.
Aha. Dávej na sebe pozor.
Nechcete si koupit květiny, pane?
Promiň, ale zrovna spěchám.
Beru i kreditky. Tady na ně mám čtečku!
Jsem tu jenom na skok.
Brzo odjíždím, tak by mi byly k ničemu. Měj se.
Pane!
Promiňte mi to čekání.
To nic, jdeš přesně načas.
Jsem Gesicht z Europolu.
A já Abdulláh, šéf perského ministerstva vědy.
Děje se něco?
Ne...
Kávu, prosím.
Přede mnou se přetvařovat nemusíš. Jsem vědec.
Mají tu i energetické nápoje.
To nebude třeba.
Vidím, že přemýšlíš,
jestli bych si sám raději nedal energetický katalyzátor.
Tvůj identifikační systém je v pořádku.
Ve válce jsem přišel o většinu těla.
Omlouvám se.
Nemusíš. To já se omlouvám, že jsem tě zavolal až sem.
Chtěl jsem, abys to viděl.
Jak se tahle země po válce pomalu staví na nohy.
Z Persie zbyly jenom trosky, ale teď se konečně zase otevírají trhy.
To je tvůj známý?
Ne.
Dneska jsem ho potkal.
Takových je mi líto nejvíc.
Ekonomika se sice začíná zotavovat,
ale děti na okraji společnosti trpí dál.
Teď se musíme soustředit na to, abychom jim zajistili lepší život.
To určitě chápeš.
Chápu.
Tak na co ses mě chtěl zeptat?
Nemáme moc času, takže přejdu rovnou k věci.
Vy jste se znal s Dariem XIV.?
Vycházeli jsme spolu.
Ke svým věrným poddaným byl laskavý.
Často mluvil o tom, jak tuhle poušť promění v zemi plnou zelených lánů.
Myslíte v louku plnou květin?
Přesně tak.
Znáte někoho jménem Goji?
To mi nic neříká.
Není možné, že byste ho jako ministr vědy neznal.
Prý to byl geniální vědec, který za Dariovy vlády
Persii postavil armádu moderních robotů.
To jsou jen fámy.
To jméno se sice objevilo ve zprávě vyšetřovací komise,
ale jeho existenci nikdo nikdy neprokázal.
Přece jenom ho nezná ani někdo na mojí pozici.
A co ta umělá inteligence modelu Tenma, kterou sem dovezli?
Modelu Tenma, říkáš?
Když už tu probíráme fámy, taky ti něco povím.
Doktoru Tenmovi se spolu s tím géniem
podařilo vytvořit dokonalou umělou inteligenci.
- Dokonalou umělou inteligenci? - Ano.
Prý ale byla tak vyspělá, že se ten robot neprobudil.
Údajně dodnes spí někde v Dariově bývalém paláci.
Co kdyby ses po něm šel podívat?
Jejda.
Promiň, ale už budu muset jít.
Děkuju, že jste si na mě našel čas.
Ještě bych měl jednu otázku.
Podívejte se na tuhle fotku.
Nepoznáváte toho muže?
Nepoznávám.
Dobře.
Děkuji za spolupráci.
Snad ten případ brzo vyřešíš.
Promiňte, že jsem si nebyl jistý, jestli jste člověk, nebo robot.
To nevadí.
Už se mi to jednou stalo.
Když jsem potkal Atoma.
Aha.
Takže Atom byl až tak vyspělý?
Ano.
Můj systém vás jako člověka identifikoval až teď.
Protože jste zalhal.
Tvrdil jste, že toho muže na poli neznáte.
To byla podle mého systému lež.
A roboti lhát nedokážou.
Kupte si prosím květiny!
Ty jsi pořád tady?
Klidně jenom jednu. Prosím!
Když budeš pořád chodit jenom za mnou, tvému šéfovi se to nebude líbit.
Hej, pane.
Nechcete talisman pro štěstí?
Moje zboží rázem vyřeší všechny vaše problémy.
Tohle je třeba talisman písečného mudrce Gojiho.
Gojiho?
Přesně tak. Bůh kdysi vdechl život písku.
Goji byl legendární mudrc, kterého v něj znovu proměnil,
když starodávnému králi Uzbeků odhalil tajemství života.
Písečný mudrc...
Goji?
Prý byla ale tak vyspělá, že se ten robot neprobudil.
Prosím, jenom jednu jedinou.
No dobře. Ale vážně jenom jednu.
Děkuju!
Jak se jmenuješ?
Muhammad Ali.
To je úžasné jméno.
Myslíte, že jednou budu úžasný i já?
Samozřejmě, že budeš.
Chci se stát učencem!
Tak to se musíš pořádně učit.
Myslíte, že budu jako Sahad?
Sahad?
Jo, předtím jste ukazoval jeho fotku.
Myslíš tohohle pána?
Jo. Odjel studovat do Nizozemska, aby naši zemi proměnil v rozkvetlou louku.
Je to můj hrdina.
Myslíte, že jednou budu jako on?
Děje se něco?
Ale nic.
Určitě budeš. Jenom nesmíš ztrácet naději.
Naději?
Přesně tak.
Pane!
Uvidíme se ještě?
Jednou určitě ano.
Samozřejmě, že Sahada znám.
Kdysi tu u mě bydlel.
Tamhle v tom pokoji ve druhém patře.
Vidíte ty krásné květiny na parapetech?
Ty zasadil právě Sahad.
Jsou nádherné.
Takže to poznáte i jako robot?
Určitě víte, že Sahad studoval botaniku.
Zasadil je sice před spoustou let, ale ony pořád rostou dál.
Jednou jsem se ho ptala, jestli neexistují nějaké,
co by kvetly celý rok.
Hned by se o ně staralo líp.
A co vám na to řekl?
Že každá květina musí uschnout, jakmile vytvoří semínka.
No, co už.
Takže každá květina musí jednou uschnout?
Nemáte náhodou nějakou jeho fotku?
Myslím, že jo, ale asi někde na starém počítači.
Podívám se do komory,
tak přijďte později.
Děkuju.
Stalo se mu něco, že se o něj zajímá Europol?
Vůbec ne.
Myslela jsem si to.
Takový hodný mladík by se do ničeho nezapletl.
Sahad byl opravdu zlatíčko.
Nikdy byste nepoznal, že je robot.
Byl to výborný student.
Ne, to není to pravé slovo.
Byl zapálený.
Jako by na studiu závisel jeho život.
Život?
Přesně tak. Sahad totiž miloval svoji domovinu.
Byl odhodlaný proměnit perskou poušť v louku plnou květin.
Zabýval se nesmírně inovativním výzkumem.
Jednou za mnou přišel s tím,
že Igor krásně zesílil.
Igor?
Jindy zase, že Janus onemocněl.
Nebo jak se Ištar postavila na nohy.
Jsou to jména tulipánů.
Všechny si pojmenovával.
Tvrdil, že potom rychleji rostou.
Nemyslím to nijak zle, ale byl to robot.
Nejlepší, jakého kdy Persie vyrobila, když byla na vrcholu.
Zrovna od něj bych takové nevědecké řeči nečekal.
Nevědecké řeči...
Pravda.
Ano, nepodložil je žádnými důkazy.
Něco vám chci ukázat.
Tady.
Tulipán?
Vypěstoval ho Sahad.
Pořád kvete a nikdy neuschl.
Neuschl? Jak dlouho už kvete?
Tři roky.
Sahad mě prosil, abych ho zatím nepřesazoval do země.
Jestli se nikdy nevrátí, budeme ho muset začít zkoumat sami.
Mám ale takový pocit, že na něj čeká i ten tulipán.
Ach jo.
Zdá se, že jsem od něj ty nevědecké řeči pochytil.
Jmenuje se nějak?
Nějak určitě ano.
Děkuju vám za nákup!
Antone.
Doručil bys je panu Van Dykeovi?
Jasně!
Je to pracant.
Ještěže ho tu mám.
Jednoho takového prodejce květin jsem potkal v Persii,
ale ten si svoji práci tak neužíval.
Persie... Sahadova domovina...
Prý k vám chodíval často.
Ano, každý den.
Často mi tu pomáhal, když zrovna nemusel být ve škole.
Zdálo se, že nemá žádné přátele.
Pořád mi o něčem vyprávěl.
Třeba, že chce Persii zaplnit květinami.
Byl to sice robot, ale když mi vyprávěl o svých snech, měla jsem radost i za něj.
Jednoho dne se ale začal chovat trochu divně.
Zničehonic mi oznámil, že se vrací domů a narukuje do armády.
Snažila jsem se ho přemluvit,
aby nikam nechodil, i když válka už zuří tak dlouho.
A pak...
mi řekl, že mu v ní umřel táta.
Táta?
Na to jsem neměla co říct.
Potom mi smutně řekl,
že možná skončí jako on.
On?
Jak ten svůj tulipán pojmenoval?
Už jsem slyšel, že svým tulipánům dával jména.
Přesně tak.
V laboratoři v Zaandamu
se pokoušel vyšlechtit květinu, která by dokázala přežít i v poušti.
Odolnější květinu...
Mnohem odolnější.
Jednoho dne
šel zkontrolovat pole a čekal tam na něj...
jeden jediný tulipán.
Všechny ostatní uschly.
Jestli si pamatuju správně,
jmenoval se...
Pluto.
Našla jsem tu Sahadovu fotku.
Promiňte, že vás s tím obtěžuju.
To nemusíte. Teď si ještě vzpomenout, jak se to zapíná.
Takhle.
No jo!
Nové nájemníky vždycky žádám o fotku.
Tady ho máme.
Vidíte, jak mile se usmívá.
Ta fotka vypadá oříznutě.
Přesně tak!
Říkal, že je na ní vyfocený s tátou.
S tátou?
Je pravda, že v jeho případě spíš se svým stvořitelem...
To je...
profesor Abdulláh!
Jeho otec... ale prý zemřel.
Gesicht se zase o kus přiblížil pravdě.
Velmi působivé.
Nemyslíš?
Umí skvěle vyšetřovat, ale to není jeho jediná silná stránka.
Je vytrvalý, ozbrojený až po uši
a vyrobený ze zeronia.
Dalo by se říct, že je Gesicht ta nejmocnější zbraň hromadného ničení.
I Pluto na něj bude možná krátký.
Je to tak.
A přesto...
existuje spolehlivý způsob, jak ho zabít.
Zaujal jsem tě?
Tak poslouchej...
Takže z Persie až do Nizozemska, jo?
Jak já ti to jako vězeň závidím.
I když s tímhle tělem
bych se nikam nepodíval, ani kdybych byl na svobodě.
Už jsi zjistil, kdo za tím stojí?
Ano.
Profesor Abdulláh.
Byl to opravdu úžasný vědec.
Doktor Ronald Newton-Howard.
Jeho fotonová energie
prosvítí naši budoucnost jako světlo seslané samotným Bohem.
Jeho úspěchy se zapíšou do...
Ty budeš Epsilon.
Přeju ti upřímnou soustrast.
Já jsem Abdulláh.
Přiletěl jste až z Perské republiky?
Je ho opravdu škoda.
Jednou jsem se s ním chtěl poznat osobně.
Jeho fotonová energie se zapíše do dějin.
Jako člen komise, která se zabývala Borou, pomohl svrhnout Dariovu diktaturu
a zasloužil se o mír v naší zemi.
Je hrozné, že musel umřít zrovna takhle...
Zanechal tu alespoň tebe.
Vážně tě obdivuju, Epsilone.
Nápodobně, profesore Abdulláhu.
Už jsem o vás slyšel.
Prý jste ve válce přišel o většinu těla.
Se ztrátou rodiny se to vůbec nedá srovnávat.
Tak Abdulláh, říkáš?
A jako vždycky pro to nemáš žádné důkazy. To se mi líbí.
Předpokládám ale, že jsi se mnou přišel probrat ještě něco.
Řekněme, že existuje dokonalá umělá inteligence.
Co by se stalo, kdyby ji nainstalovali robotovi bez dostatečné kapacity?
Neprobudil by se.
Proč?
Nevěděl by, čím se má vlastně stát.
Simulace bezmála deseti miliard osobností
by zabrala nekonečné množství času.
Proto by se neprobudil.
A jak by se dal probudit?
Zapojením extrémních emocí.
Extrémních... emocí?
Nenávist...
Přesně tak.
Vztek...
Ano.
Smutek...
Ano!
Jedině ty by ho probudily.
A jakýpak myslíš,
že by se z něj po takovém probuzení stal robot?
Vypadá to, že bude pršet.
V takovém počasí jsi asi slabší, že jo?
Ano.
Ty tu sílu ale stejně nijak nevyužiješ.
Přece jenom ses odmítl zapojit do války
a dobře jsi udělal.
Žádná válka není spravedlivá.
Připravila vás o rodinu, že ano?
Vzala mi úplně všechno včetně ženy a dětí.
Slzy...
Začalo pršet.
A pohřeb už skončil.
Je to tak.
Epsilone.
Co je pro tebe ze všeho nejdůležitější?
Promiňte mi to čekání! Už můžeme vyrazit domů!
Dobře, Epsilone!
Epsilone!
Byla tam veverka!
- Vážně? - Našel jsem žalud!
Tumáš, Epsilone!
Jsi úžasný.
Slyšel jsem, že ses ujal válečných sirotků.
Pořádně se o ně starej.
Zahrň je láskou, kterou já svým dětem dopřát nemohl...
Musím na Evropskou robotickou konferenci.
Pro obnovu Persie potřebujeme víc skvělých robotů, jako jsi ty.
Hele, Vasilij se někam ztratil.
Jo!
Vasiliji!
- Kde jsi, Vasiliji? - Vasiliji!
Tamhle je!
Jdeme domů, Vasiliji.
Co se děje, Vasiliji?
Bora...
Neboj.
Nejsi na bojišti. Nemáš se čeho bát.
Bora...
Bude lhát.
Jakmile se probudí, začne lhát.
Ostatním i sám sobě.
Řešení případu máš na dosah ruky.
Kde je Pluto teď?
Nejspíš si ho někam vzali na údržbu po tom souboji s Heraklem.
Takže asi bude doma.
Doma?
V Persii, Sahadově domovině?
Ne, v Plutově domovině.
Mluvím o tom tulipánu.
Abdulláh?
Ano, okamžitě ho musíme vzít do vazby.
To po nás chceš moc!
Je to velká ryba!
Tak alespoň zjistěte, kde je!
A co hodláš dělat ty?
Já jedu za Plutem.
Za Plutem? Ty víš, kde je?
Perské království má v Nizozemsku zemědělskou laboratoř.
V Zaandamu na předměstí Amsterdamu!
Jeden jediný tulipán.
Všechny ostatní uschly.
Jmenoval se...
Pluto.
Jsem blízko.
Pluto...
Byla to vážně skvělá přednáška!
Ten potlesk vestoje jste si opravdu zasloužil,
profesore Hoffmane.
Děkuju mnohokrát.
Jsme moc rádi, že jste dorazil,
i když jste si toho poslední dobou tolik vytrpěl.
Vyhovuje vám naše zabezpečení?
Jistě, jedině díky němu jsem mohl dostát svojí povinnosti.
Vaše helikoptéra právě dorazila, pane profesore.
Jak vidíte, všude mě doprovází tito statní strážci.
Půjdu zkontrolovat odletovou plochu.
To nebude třeba, mají tu vlastní ochranku.
Opatrnosti není nikdy dost.
A zrovna vy jste pro robotiku naprosto nepostradatelný.
Děkuju. Na shledanou.
Opatrujte se.
Musím si odskočit.
- Záchod jsem zkontroloval. - Tak to zvládnu sám.
Vaše přednáška byla opravdu úžasná.
Nejvíc mě zaujala teze o využití zeronia k dosažení míru.
A vy jste?
Rád vás poznávám, profesore Hoffmane.
Já jsem Abdulláh z Perské republiky.
V podzemí je jen obyčejný generátor.
Matně odsud cítím ty vlny,
které Epsilon zaznamenal při Heraklově souboji.
Jsem blízko.
Ty jsi...
Vždycky jsem si s vámi chtěl promluvit.
Přece jenom jste vyrobil toho slavného Gesichta.
Taky mě těší.
Pokud vám můžu nějak pomoct s obnovou země, dejte vědět.
Zeronium je dokonalý kov.
Bylo by skvělé, kdyby se uvolnily regulace na jeho dovoz.
Chápu...
Jsem si jistý, že by Gesichta neporazil ani ten pachatel,
který ničí nejmodernější roboty.
Je to tak.
Doslechl jsem se,
že ho nedávno zasáhli kazetovým dělem.
Je to tak. Divím se, že se to k vám doneslo. Ale žádný strach.
Nebylo to nic vážného.
To je úžasné!
Takže ho nepoškodilo ani něco takového?
Ne...
Aha, v tom případě to zní, že nemá žádnou slabinu.
Ale to víte, že má.
Jenom v sobě má zabudováno několik vrstev kontrolních systémů.
Chápu. Takže díky tomu nechybuje?
Nechybuje?
No, trápí ho ty samé věci jako nás.
To jste myslel těmi slabinami?
Takže je to jeho slabá a zároveň i silná stránka?
Co byste dělal,
kdyby se kvůli svojí nadřazenosti dopustil nějaké chyby?
Co kdyby třeba...
někoho zavraždil?
Co tady...
strážíte?
Jeden takový robot
už přece jenom existuje.
Brau1589.
Ten svůj čin podle všeho popsal jako „popravu“.
Ospravedlňuje si ho stejně jako lidští vrazi.
Kam tím míříte?
Není to náhodou to samé, co svět provedl Persii,
když jste k nám vtrhli se svojí vyšetřovací komisí?
To už ale trochu přeháním.
Díky vám jsme nakonec získali demokracii.
Pokud ovšem nějaký robot ještě někdy zabije člověka,
podle mě by měl být popraven.
Co byste dělal, kdyby se něčeho takového
dopustil Gesicht?
To se nikdy nestane!
Tak vyspělý robot jako on by byl možná schopný i sebevraždy.
Nesmysl!
I když... kdyby na to přišlo, určitě by mu vymazali paměť.
Provedl jste mu něco s umělou inte...
Ty jsi tu jen od toho, abys mu dělal údržbu.
Pane řediteli!
Co jste mu provedl?
Robotům se dají vymazat vzpomínky.
Dost jim to závidím.
Taky by se mi to líbilo.
Tady ústředí Europolu, Gesichte! Slyšíš mě?
Ano, slyším.
Našli jsme Abdulláha. Je v Düsseldorfu.
Na Evropské robotické konferenci.
Rozumím. Okamžitě ho zadržte.
Problém je v tom, že na té konferenci je i profesor Hoffman.
Profesor Hoffman?
- Promiň, že mi to tak trvalo. - Tudy, prosím.
Děje se něco?
Ne, vůbec nic.
Je to to samé.
Úplně to samé...
co svět provedl Persii.
Zasloužíte si popravu.
Zjistěte, jestli je profesor v bezpečí.
Hned tam...
Jsme z Europolu!
Uzavíráme celou budovu!
- Co se stalo? - Nikdo nesmí dovnitř ani ven!
Zůstaňte na místech, dokud nedostanete další pokyny!
Promiňte, ale pojďte se podívat na kameru z výtahu!
Profesore!
Výtah míří k odletové ploše v nejvyšším patře.
Do háje! Rychle nahoru!
Zbytek výtahů přestal fungovat.
Cože?
Co to má sakra být?
Nemáš být můj robotí strážce?
To něco nahackovalo tvoji umělou inteligenci?
Slyšíte mě, profesore? Uklidněte se a nijak ho...
To ty jsi zabil všechny ty ostatní vědce?
Zasloužíte si popravu.
Gesichte! Slyšíš mě, Gesichte?
Unesli profesora Hoffmana. Gesichte!
Slyším, hned tam budu.
Teď tu ale...
přímo před sebou mám...
Mstíte se za to,
co naše komise provedla Persii?
Vím, že jsme za to mohli my. Čeho ale mojí smrtí dosáhnete?
Otevři ty dveře!
To je tvůj parťák. Jede v tom s tebou, že jo?
Hned je otevřu.
Rychle utečte, profesore!
Rohy...
Mě taky hodláš takhle zabít?
Co jsi zač?
Bora...
Tady oddíl A, blížíme se k ploše.
Co tu dělají ti švábi?
Máme ho.
Zajal profesora a někam ho táhne.
Mohli bychom ho omylem zasáhnout.
To je jedno.
Neřešte to a palte.
Ale co když... zasáhneme profesora Hoffmana?
Co profesor Hoffman?
Je v pořádku?
Jsem vyrobený ze zeronia!
Tepelné ani magnetické vlny mi neublíží!
Jestli se pohneš, budu střílet!
Ani hnout!
Jeho bojový potenciál zničehonic klesl z 1 200 000 na 5 800.
Pohřbil se zaživa?
Tady Gesicht!
Cíl zajištěn.
Je profesor v bezpečí?
Co máme dělat, kapitáne?
Je v pořádku.
Znič ho.
Něco takového s mojí umělou inteligencí ani nehne.
Louka plná květin...
Pluto...
- Pluto! - Ne!
Ty nejsi Pluto!
Pluto!
Jmenuješ se Sahad!
Přesně tak. Jmenuješ se... Sahad.
Sahade...
Tati...
Ty žiješ...
Ještěže tak.
Dostal jsem zprávu, že jsi umřel při náletu.
Díky bohu.
Žiju,
ale přišel jsem úplně o všechno.
Jako robot jsi to určitě poznal.
Přišel jsem o většinu těla.
Na tom ale nesejde...
při náletu zahynuli moje žena Fatima, dcera Lola
a tvůj robotí bratr Murat.
Ti mizerové...
mě připravili o to, na čem mi na světě záleželo nejvíc.
O můj nejdrahocennější poklad!
Tati...
Zbyl jsi mi jenom ty.
Teď už mám jen tebe, Sahade!
Musíš chápat,
co cítím.
Nenávist...
Mám na tebe prosbu.
Zachraň naši zemi.
Nedovol, aby umřelo víc našich druhů.
Nedovol, aby si zakusili takový smutek jako já.
Musíme se pomstít.
Válka už co nevidět skončí.
Pomsta by akorát vedla k další pomstě.
Takhle nenávist nikdy nezmizí!
Přesně tak.
Nenávist nikdy nezmizí.
Převedu tvůj mozek do toho nejsilnějšího těla.
Do toho nejsilnějšího těla?
Co to má být?
Mám tě moc rád... Sahade.
Tati?
Mám tě rád...
Gesichte!
Co to děláš? Střílej!
Dávám ti povolení!
Znič ho!
Ne.
Cože?
Můj program mi zakazuje ničit roboty, kteří se na mě nechystají útočit.
O čem to...
Poslouchej mě.
Znič ho a tenhle případ je u konce.
To je rozkaz.
Střílej!
Ne.
Gesichte! Co to do tebe vjelo?
Kdysi bys...
Zopakuju ti to, tak mě dobře poslouchej.
Okamžitě znič cíl a...
Prostě ne.
Gesichte!
Kapitáne Beckere...
mám právo podat výpověď?
Přestaň plácat nesmysly.
Jak bys na to mohl mít právo, když tě vyrobili jako robotího detektiva?
V tom případě žádám o roční postavení mimo službu.
Cože?
Už to nedávám.
Ty taky ne, že jo?
Je profesor Hoffman v bezpečí?
Je v pořádku.
To je lež.
Napojil jsem se na kameru z odletové plochy Vědeckého fóra.
Co je ten robot zač?
Ten, který drží profesora Hoffmana.
To je...
Kapitáne.
Věděl jste, jaké nebezpečí profesoru Hoffmanovi hrozí,
a stejně jste mi nakázal střílet.
Gesichte.
Uzavřeme dohodu.
Kdo je tam?
Vyměníme si rukojmí.
Propusť mého milovaného Pluta.
Co jsi zač?
Odejdi odsud a profesoru Hoffmanovi se nic nestane.
Gesichte!
Nejednej na vlastní pěst!
Gesichte!
Tvoje jednání porušuje třetí paragraf článku 1
a druhý paragraf článku 15 zákona o robotice!
Za to tě čeká tvrdý trest!
Gesichte!
Hlásíme se z plochy.
Robot, který držel profesora, se najednou zhroutil!
Máme profesora!
Sahade.
Tvému otci na tobě nezáleží.
Ty brečíš?
Ahoj, Gesichte.
Ahoj, Heleno. Ty ještě pracuješ?
Jo.
Za chvilku si ale dám pauzu.
- Co ty? - No...
- Já už jsem skončil. - Vážně?
Jo, vážně.
To říkáš teď, ale brzo se určitě pustíš do dalšího případu.
Tentokrát ne.
Konečně si zajedeme do toho Japonska.
Odteď budu mít času víc než dost.
Zníš, jako bys hodlal seknout s prací.
Nezažádáme si o dítě?
To už jsme zkoušeli.
Tehdy jenom nesehnali žádné, které by se k nám hodilo.
Teď je ale všechno jinak.
Robotika pokročila a už nemáme tak přísné zákony.
Myslíš, že ze mě bude dobrá máma?
To víš, že bude.
Jsem si tím jistý.
Ale nic...
S dítětem by ses navíc necítila tak osamělá.
Já ale nejsem osamělá.
Mám přece tebe.
Probereme to, až dorazím domů.
Dobře, tak si pospěš.
Jasně.
Jste v pořádku, profesore Hoffmane?
Nic mi není, Gesichte.
Spíš si dělám starosti o tebe.
Nic mi není.
Prý jsi toho netvora zahnal do kouta.
Ano. Je jen otázka času, než ho dopadnou.
Chápu. V tom případě se za ním už nemusíš hnát.
Ještě ses úplně nezotavil.
Dobře.
Takže konečně známe pachatele. Jak jsi říkal, stojí za tím...
Abdulláh.
No jo, mého robotího strážce někdo nahackoval.
Takže za to mohl Abdulláh.
Vrtá mi hlavou výpověď profesora Očanomizua.
Říkal, že to má na svědomí Goji...
Takže Goji a Abdulláh?
Už to nech na ostatních a hlavně si pořádně odpočiň.
Vím, že se opakuju,
ale to kazetové dělo ti oslabilo zeronium.
Jestli schytáš další střelu o podobné...
Pane profesore.
Ty sny, o kterých jsem vám říkal...
Ano?
Možná se mi teď už přestanou zdát.
Jak to myslíš?
To nevím, ale mám takový pocit,
že jsem odhalil jejich pravou podstatu.
Cože? Neříkej mi, že se ti vrátily vzpomínky.
Mějte se, profesore.
Gesichte!
Hlásíme se ze zemědělské laboratoře.
Dorazil oddíl D.
Chystáme se do podzemí.
Tady oddíl F, prozkoumáváme podzemí.
Míříme k místu, kde Gesicht našel cíl.
Jeho bojeschopnost se sice rapidně snížila, ale buďte ostražití.
Rychle ho zničte!
Jakmile ho najdete, okamžitě palte!
- Řediteli... - Kde je Gesicht?
Na cestě do Amsterdamu.
Už mě o tom zpravili. Hned mě s ním spoj!
Dobře. Jakmile skončíme v Zaandamu...
Hned, říkám!
Proč si děláš, co se ti zlíbí, Gesichte?
Prý jsi neuposlechl rozkazy, a ještě k tomu chtěl podat výpověď.
A když ti nevyhověli, požádal jsi o postavení mimo službu.
Nedostaneš ani jedno!
Máš poškozenou umělou inteligenci.
Okamžitě se dostav na údržbu a pak podáš hlášení komisi.
Posloucháš mě, Gesichte?
To ale není to jediné, co mě čeká, že?
Proč jste mě nepotrestali?
Spáchal jsem zločin, za který jste mě měli popravit.
Proč jste mi vymazali paměť?
Moje drahocenné vzpomínky...
Opovaž se přerušit spojení!
Gesichte!
Jsi opravdu pracant, Antone. A to už je tak pozdě.
Jo! Tohle je moje poslední donáška.
Pane Gesichte.
Zdravím. Mohl bych poprosit o kytici?
Ale jistě. Pro koho bude?
Pro manželku.
To jí skoro závidím.
Jaképak jí vybereme?
Je pořád naživu.
Sahad žije.
Opravdu?
Provedl něco?
On nic neprovedl.
Nemůže za to.
To jsi zase ty, Antone?
Ty jsi...
Ali z toho trhu v Persii.
Co děláš tady v Amsterdamu?
Dej mi 500 diů a je celý tvůj.
On chodí...
On chodí, Gesichte.
Ty jsi...
Pojď ke mně, Ali.
Neboj se.
Slyšel jsi ten výstřel, ne? Není tu bezpečno.
No tak, pojď sem.
To víš, že se strašně podobáš našemu syno...
Ali...
Stalo se ti něco?
Včera večer v historické části Amsterdamu došlo k vraždě robotího detektiva.
Obětí byl jeden z nejmodernějších robotů jménem Gesicht.
Opodál ležel malý robot třídy D
ozbrojený kazetovým dělem.
Detektiv Gesicht před několika týdny utrpěl zranění stejnou zbraní
a pouhé hodiny před smrtí se zapletl do náročné potyčky.
Jeho nejsilnější...
Vítejte. Dlouho jsme se neviděli, profesore Hoffmane.
Naposledy ve vyšetřovací komisi, profesore Očanomizu.
- Někoho vám chci představit. - Já jsem Gesichtova žena Helena.
Vůbec nevím, co bych měl říct...
Jestli vám můžu s čímkoliv pomoct...
S tím si nelamte hlavu. Jsem vděčná, že jste mě sem pozval.
Gesicht se na ten výlet do Japonska moc těšil.
Dokonce nám před smrtí zarezervoval cestu.
Měli bychom vyrazit, než si nás všimnou média, pane ministře.
Pravda.
Nese to opravdu statečně.
Myslíte, že je Gesicht další obětí toho pachatele?
Ano. I když to Europol odmítá přiznat.
I my jsme možná pořád v ohrožení.
Profesore Očanomizu?
Gesicht měl pravdu.
V čem?
Že tu jde ve vzduchu cítit sójová omáčka.
HROMOVÁ BRÁNA
Snaží se si to tu užívat, aby zapomněla...
To je vysoce komplexní chování.
Ano.
Roboti přitom zapomínat nedokážou. Leda by jim někdo vymazal paměť.
Europol Gesichtovi nějak zmanipuloval vzpomínky.
Zmanipuloval?
V souladu se zákonem o robotice?
Ne, bylo to mimosoudní opatření.
To nezní dobře.
Zkusil jsem o tom zjistit víc, ale pravdy jsem se nedobral.
Lidi by neměli mít právo robotům jen tak brát vzpomínky.
Ale zrovna v jejím případě...
bych to klidně udělal.
Dokonce jsem se jí i ptal,
jestli nechce vymazat část paměti.
Ona mě ale prosila,
abych jí vzpomínky na něj nebral.
Vy jste ubytovaný v Javorovém pokoji.
Vy v Borovicovém, paní Heleno.
Tenhle pokoj zarezervoval Gesicht.
Zvládneš to sama?
- Ano. - Tudy, prosím.
Dál už trefím.
Dobře.
Vy budete doktor Tenma.
Přesně tak.
Přivezla jsi to?
Pomůže vám to dopadnout viníka?
Samozřejmě.
Doktore Tenmo...
Děje se něco?
Nedokážu to zpracovat.
Co přesně?
To neuvěřitelné množství smutku.
Vzpomínky na Gesichta jsou čím dál jasnější a jasnější...
Nevím, co si mám počít.
Zkus se vybrečet, Heleno.
Lidi v takové situaci akorát brečí.
Přesně tak.
Ze začátku můžeš jenom předstírat.
Skvěle.
Tak se to dělá.
Vedeš si úžasně.
A imitace se postupně stane skutečností.
Já to měl stejně
a taky jsem se nakonec naučil opravdu brečet.
Tohle jsou...
skutečné slzy.
Atomova smrt...
mi zlomila srdce.
Překlad titulků: Petr Kabelka