ПЛУТОН
Відійдіть!
Тут небезпечно. Відійдіть!
Що тут у вас?
Інспекторе Накамуро.
Ви не повірите.
Локальний торнадо - це одне,
але щоб він пошкодив одну-єдину вантажівку?
І при цьому вантажівку для перевезення тварин, так?
Так, сер.
Леви, тигри та гепард - усього п'ять тварин.
Що?
Інспекторе Накамуро, у нас проблема!
Дитина!
Що можна зробити?
Група швидкого реагування напоготові,
але треба ліквідувати хижаків одночасно, інакше...
Чорт! Викличте ще снайперів!
Що таке?
Дівчинка зайшла за поліцейську огорожу!
Що вона робить?
Не бійтеся.
Усе добре. Ідіть сюди всі.
Усе добре. Не бійтеся.
Уперед!
Хлопчик у нас!
Гей, ви!
Опустіть зброю, ви їх лякаєте!
Це Уран!
Що за люди.
Ти відчула, що їм страшно?
Так.
Дозволь уточнити, Уран.
Ти кажеш, що лев і тигри боялися?
Ну, мабуть.
І тому ти пройшла пішки три кілометри від самої школи?
Так, і що?
Ти здатна відчути страх тварини з такої відстані?
Напевно.
Неймовірна здатність.
То...
я вже піду?
Вибачте, якщо сестра завдала клопоту, інспекторе Накамуро.
Та ні, взагалі-то, вона нам дуже допомогла.
Саме так. Це я вгамувала великих кішок, щоб хлопчика врятували.
І заслужила медаль!
Нащо мені та медаль?
Уран!
Краще лева мені подаруйте.
Пробачте їй. Ми підемо.
Інспекторе!
Він тут, біля входу.
Що? Де суперінтендант Тавасі?
Я зв'язався з ним.
Добре!
Уран, скільки разів тобі казати не вештатися скрізь!
Ну а що я мала робити?
Зачекайте.
Вам туди.
ЛЮДИ
РОБОТИ
Ні, нам сюди.
Справді?
Вже й не розбереш...
Сюди, будь ласка.
ЛЮДИ
Ти мене слухаєш, Атоме?
Га? Так.
Я кажу, я не вешталася. І ти не повіриш, що я бачила.
Дуже дякую, що прийшли.
Тавасі. Центральний поліцейський департамент Токіо.
Приємно познайомитися, містере...
- Знайди мені кібер-перекладача. - Так, хвилинку.
Не треба. Я знаю японську.
Чудово. Іншого ми й не очікували від найрозумнішої людини Середньої Азії.
Саме так.
Прошу, сідайте.
Вибачте, професоре Абуллаху, у нас сьогодні похмуро.
Зовсім ні. Кожен куточок Японії чарівний,
чого нині не скажеш про мою батьківщину, Персію.
Ваш візит пов'язаний з післявоєнною відбудовою?
Так.
Я приїхав на Всесвітню наукову конференцію в Токіо.
До речі, професоре Абуллаху,
ви приїжджали до Японії три місяці тому, чи не так?
Так.
І мали зустріч з правознавцем на ім'я Дзюнітіро Тадзакі, вірно?
Я чув жахливі новини.
Хто міг убити таку видатну людину?
Ви останній, хто бачив пана Тадзакі живим.
Не хвилюйтеся, вас ніхто не підозрює.
Інцидент стався, коли ваш літак уже вирулював на злітну смугу.
Нам лише цікаво, чи не помітили ви чогось незвичного.
Він розповів мені стільки цікавих речей.
Пан Тадзакі був автором Конвенції про права роботів.
Він справді щиро хотів,
щоб роботи й люди співіснували.
Роботи насправді відчувають набагато більше, ніж думають люди. Скажи?
Так.
Просто ми погано виражаємо свої почуття.
Кажуть, роботів від людей вже не відрізнити без сенсорних воріт,
а от я одразу бачу.
У людей складна міміка.
Отака!
Той чоловік...
Який чоловік?
З яким ми розминулися у воротах.
Я не зрозумів,
людина це чи робот.
Дякуємо за співпрацю.
Прошу. Вибачте, що не надто допоміг.
Я ж казав тобі вимкнути їх!
- Вибачте! - Професор...
Я втратив більшу частину свого органічного тіла на минулій війні.
Вибачте!
Не переймайтеся.
До речі, я чув, що сьогодні в Токіо стався ще один торнадо.
Так...
Де саме?
Страх...
Але ж леви з тиграми вже в безпеці?
Це відчуття страху пронеслося неймовірно швидко.
Отак: вжух!
Тобто хтось іще був наляканий? Не леви?
Я не впевнена...
І ти досі відчуваєш той страх?
Ледь-ледь.
З якого напрямку?
Не можу визначити.
Знаєш, леви приховують свій страх, коли дуже налякані.
Але зараз
найбільше наляканий тут -
це ти, Атоме!
Знов дивився?
Не картай себе.
- Гелено. - Що?
Поїхали кудись?
Куди?
Як я й казав днями.
Хіба ти можеш узяти відпустку?
Начальство вважає, що напади на роботів поки припинилися.
Мабуть, змінити обстановку було б непогано.
Саме так.
Однозначно.
Як щодо Японії?
Японії?
Я нещодавно був там по роботі. Чарівне місце.
Як скажеш.
ТУРФІРМА «МАРКО ПОЛО»
Турфірма «Марко Поло».
Добрий день. Я вже до вас звертався...
Так, пане Ґезіхте.
Хотів би знов забронювати тур.
Будемо раді.
- Ми з дружиною хочемо відвідати Японію. - Чудово.
Мабуть, вам потрібні її дані.
Дякуємо, але дані вашої дружини в нас є.
Наскільки мені відомо, вона не виїжджала з Єврофедерації.
Ви обоє колись реєструвалися в нас,
але потім скасували подорож.
- Невже? - Коли?
Два роки тому. Ви так само планували відвідати Японію.
Два роки тому? Японію?
Два роки тому ми були в Іспанії, я був на курсах від Європола.
Так.
Ми цілий рік прожили в Мадриді.
У нас лишилася купа фото.
Ось Саґрада Фамілія.
А це Андалусія.
Ти тоді ще спіткнулася й загубилася на соняшниковому полі.
Пам'ятаю! Ти навіть шукав мене по GPS.
Ми тоді багато фото зробили.
Так.
Та чи не забагато?
Так. Ми копіюємо поведінку людей, але ніколи не робимо стільки фото.
Весело було, правда?
Так. Дуже.
І в той самий час ми планували поїздку до Японії.
Готово, Ґезіхте.
Усе в межах норми.
Дякую, професоре.
Оскільки ви самі наполягли на візиті,
вас, напевно, непокоїть якась несправність.
Але судячи з даних, усе виглядає добре.
Я все ж думаю, що це через втому.
І не картайте себе за те, що сталося з Брандо.
Людська пам'ять - зручна річ.
Ми маємо функцію забуття.
Життя ускладнюється, якщо накопичити забагато болючих спогадів.
Для цього ми й забуваємо.
Але роботи так не можуть.
Ваші спогади не тьмяніють.
Єдине рішення для роботів - це видалити їх.
Професоре.
Чи існують якісь записи про видалення моїх спогадів?
Ні, не бачу таких.
А як щодо завантаження штучних спогадів?
Маєте на увазі несправжні спогади?
Так.
Я чув, раніше таке робили у виправних закладах,
але тепер роботи теж мають права.
Чому ви питаєте?
Що, як хтось видалив мої справжні спогади й замінив їх фальшивими?
Що, як це і є причина моїх кошмарів?
Цікава версія.
У мене зустріч. Поговоримо пізніше.
Лише хвилинку, директоре Шеллінґу!
Не зараз.
Ви щось зробили з пам'яттю детектива Ґезіхта?
Директоре!
Скільки у світі залишилося таких роботів, як Ґезіхт?
Що?
Скільки існує у світі роботів, здатних стати зброєю масового знищення?
Було семеро.
Так.
У результаті цієї низки інцидентів
троє з них - Монблан, Норд No2 і Брандо - знищені.
Лишилося лише чотири.
І один з них -
Ґезіхт.
Але директоре, ви не відповіли.
Ви з ним щось зробили? Його штучний інтелект...
У Ґезіхта вкладено величезні кошти, ти це знаєш!
Твоя справа - належним чином його обслуговувати.
Це все.
Що ви зробили з Ґезіхтом?
Що ви приховуєте?
Ці роги...
Гадаєте, це той самий убивця?
Що думаєте, детективе Ґезіхте?
Ні, це імітатор.
Як ви знаєте?
Злочинець взув гібридні кросівки, щоб приховати сліди,
але я бачу їх усюди.
Вага - 78 кілограмів.
Зріст - 175 сантиметрів.
А головне - та шухляда.
Злочинець не впорався з ручкою і на мить зняв рукавиці.
Там є відбитки пальців.
Криміналісти!
Тобто це просто пограбування з інсценуванням?
Так, найімовірніше.
Ви, як завжди, неперевершені.
Неперевершений...
Ви ж у відпустці?
Вибачте, що потурбував. Ви нам дуже допомогли.
Детективе Ферсене.
Ми ж з вами зустрічаємося вдруге, чи не так?
Гадаю, ваша електронна пам'ять працює краще, ніж моя.
В Зальцбурзі три роки тому ви теж допомогли мені розкрити справу.
Три роки тому?
Так, ви тоді щойно повернулися з 39-ї Середньоазіатської війни.
Досі пам'ятаю ті ваші історії...
Ви тоді випили сім пляшок пива в барі «У Карла».
То ви все пам'ятаєте!
А я й досі люблю пиво.
Радий був знов вас бачити.
І я вас.
Треба буде якось ще випити разом.
Я чудово пам'ятаю, що було три роки тому.
...четверта річниця завершення 39-ї Середньоазіатської війни.
Демократія потроху вкорінюється в Персії...
39-та Середньоазіатська війна...
Військова поліція!
У цьому районі переховуються терористи!
Усі мешканці мають негайно евакуюватися!
Повторюю!
У цьому районі...
Тут їх нема.
Немає тут ніяких терористів!
Тут були лише діти!
Ви скинули бомбу на мою дитину, коли вона спала!
До біса ваш «порятунок пригнічених»!
Убивати дітей - це така у вас справедливість?
Де ваша людяність?
Уявіть себе на моєму місці!
Я робот.
Припиніть!
Він...
У відчаї.
Можливо, тобі, як роботу, ця емоція незрозуміла.
Відчай...
Що було чотири роки тому, я теж чудово пам'ятаю.
Мене вбили!
- Чорт! - Пробач.
- Я її лише вчора купив, мамо! - Гансе.
Чому ми не можемо взяти робота-покоївку?
- У мене в класі в усіх є, але... - Гансе!
Твоя мати дуже старається.
Слідкуй за словами.
І жодних ігор за столом.
Добре.
Які плани на сьогодні, любий?
Річниця смерті твого брата.
Ти ж збираєшся забрати його тіло?
Так, сьогодні вже три роки.
Досі не можу повірити, що тобі його не віддають цілих три роки...
Такий закон.
Влада зберігає тіла злочинців три роки.
Нічого не вдієш. Він був поганою людиною.
Але знаєш,
мені він був хорошим братом.
Хочу поховати його по-людському,
хай би хто він був.
Учора в результаті вибуху в одному з берлінських готелів
загинув суддя Нойман з Міністерства юстиції Німеччини.
Суддя Нойман став відомий як перший у світі робот-суддя,
а також завдяки своїм новаторським рішенням, зокрема у справі Грайфельта.
Причина вибуху з'ясовується, але експерти кажуть...
Доброго ранку, Адольфе.
Я чув новини.
Які новини?
Про вбивство... Ні, знищення робота-судді.
Смерть машинам.
Смерть машинам!
Тіло номер 902886.
Прошу сюди.
Відповідно до закону Кеніґа,
ми фіксуємо, що минуло три роки, і видаємо тіло родичам загиблого.
Ви згодні?
Так.
Тоді підпишіть тут.
Мені ж не треба оглянути тіло брата?
Враховуючи його травми, я б не рекомендував.
Мені сказали, його застрелив поліцейський?
І це було законно й необхідно.
Введіть пункт призначення.
Цвинтар Хофгартен.
Прийнято.
Ні, скасувати. Нове місце.
До доктора Шиллера.
Прийнято.
Вибачте, що без попередження, докторе.
То ви хочете, щоб я оглянув тіло вашого брата?
Так.
Не довіряєте протоколу розтину?
Не зовсім.
Що ж, це шанс попрощатися.
Подивимося...
Це ж...
Докторе?
РЕСТОРАН TANTE ALMA
Що таке?
Та ні, нічого.
Навколо стає все більше роботів, навіть у таких місцях.
Кажуть, роботи вміють думати, як ми,
але хтозна...
Не варто казати такі речі вголос.
Це дискримінація.
Принаймні за Законом про захист прав роботів.
Мені треба дещо зробити, перш ніж їхати додому.
Їдь без мене.
Добре. Будь обережним.
Збройне пограбування! Група підозрюваних!
Тікають на військовій машині!
Щойно проїхали кордон N-6!
Це Ґезіхт. Я спробую їх перехопити.
Бачу машину підозрюваних. Прошу дозволу відкрити вогонь.
Дозволяю!
Влучив? Готові?
Я лише пошкодив ведучі колеса.
Руки вгору!
Усім стояти!
Чудова робота, Ґезіхте.
Це в тебе протитанкова гармата?
Ні, довелося використати бронебійний набій з особливої речовини.
Що за речовина?
Спеціальний сплав.
Цероній.
Браття!
Моя мрії - стерти кожного робота з лиця цієї планети.
Настав час повчити цих мерзенних машин!
Ось вам моя обітниця!
Скасувати Закон про захист прав роботів!
Геть роботів-поліцейських!
Роботи - це слуги!
Роботи - це раби!
Роботи нижчі за людей!
Смерть машинам!
- Смерть машинам! - Смерть машинам!
Вибач, що змусив чекати.
Отже...
Що за термінова справа?
Я сьогодні забрав тіло брата.
Он як... Того самого брата?
Так, він, мабуть, заслужив на смерть.
- Але... - Але?
Його рознесло на шматки.
Рознесло на шматки?
Зброєю, яку не можна використовувати проти людей.
Мені сказали, що користуватися зброєю такого типу
можуть лише роботи.
Що? Якщо це правда, це величезний скандал.
Так. Згідно зі Статтею 13 Конвенції,
«Робот не може зашкодити чи вбити людину».
А користуватися такою зброєю можуть лише кілька роботів у світі.
І що це за зброя?
Набої з церонієвого сплаву.
Ясно.
Я знаю, що це за робот.
Детектив Ґезіхт.
Робот, у розробку якого Європол вклав найбільше грошей.
Він розкрив багато складних справ.
Під час 39-ї Середньоазіатської війни
був у складі Миротворчих сил.
Якщо це він убив твого брата...
Одна думка про це викликає лють.
Мій брат...
Він був останньою людиною.
І все ж...
Він не заслужив на те, щоб його розніс на шмати робот!
Цілком згоден, Адольфе.
Дайте мені свою силу!
Щоб знищити цього робота!
Давно це було.
Я не носив цей бойовий костюм з війни.
Ти його доглядав?
Робив що міг.
Мусив бути обережним, сам розумієш.
Але взяти бойовий костюм без дозволу...
Розумію. Я перед тобою в боргу.
Ми вже давно знайомі.
Але що ти плануєш робити?
Ти ризикуєш ліцензією.
Нехай.
Що?
Я завершую кар'єру.
Геркулесе...
Воєнний костюм - оце я розумію!
Костюм для арени й близько не такий потужний.
Так.
Приводи лівої руки трохи ослабли.
Добре, я подивлюся.
Два сонця?
Геркулесе!
Робот-поліцейський напередодні використав церонієві набої.
Звернімося по коментар до речника Європола пана Ваґнера.
Так, він таким чином зупинив броньовану машину.
Але людину такий набій розірвав би на шмаття.
Використання таких набоїв санкціонується штабом,
і ми дбаємо про захист людей.
Але ж можливі помилки!
Ми стежимо за тим, щоб людям...
Скільки роботів здатні стріляти церонієвими набоями?
Це так, ніби ми, люди,
постійно ходимо вулицями під пильним оком ката.
Дискусія розпалюється, але перервемося на рекламу.
Як тобі?
Це наша програма.
Наша медіастратегія стабільно працює.
Але це займе час.
Не треба поспішати.
Зрештою ми затавруємо Ґезіхта.
Я з'ясував його графік.
Через кілька днів він їде у тривалу відпустку.
Треба діяти негайно!
Облиш. Куди б він не втік, ми не припинимо його викривати.
Але...
Але якщо поспішати, історія твого брата теж спливе.
Чесно кажучи, навіть мене нудить, коли згадую, що він робив.
І якщо ці факти буде оприлюднено, кампанії проти роботів кінець,
бо люди відвернуться від нас.
Ти ж це розумієш?
Стривай, куди ти?
Геркулесе!
Усе гаразд?
Цей енергетичний заряд...
Це була фотонна енергія?
Епсилон!
Це був не кращий спосіб привітатися.
Вибач.
Але я відчув, що мушу тебе зупинити.
Зупинити мене?
Він і досі живий, чи не так?
Той, хто знищив Монблана, Норда No2 й Брандо.
Не забувай, ти теж в його списку.
Знаю.
То навіщо мене зупиняти?
Ми не повинні битися.
Ти в нас пацифіст?
Це тому ти відмовився брати участь у війні?
Та війна була несправедливою.
Несправедливою?
Незважаючи на те, скільки роботів було знищено?
Ти просто злякався.
І шукаєш виправдання.
Так, я злякався.
Я чув, після війни тебе відправили на примусові роботи через це.
Мене ганьбив і цькував цілий світ.
На відміну від вас, героїв.
Але завдяки цьому я отримав дещо цінне.
Дещо цінне?
Я зустрів багатьох сиріт війни
й узяв їх на виховання.
Так, я чув.
Робот, що виховує людських дітей.
Зайвий привід для цькування.
Те цінне, про що ти кажеш. Може, це любов?
Ти, напевно, теж дещо виніс з війни?
Можливо, здатність ненавидіти?
Ось що я думаю.
Люди та роботи зближуються.
Якщо ми надто зблизимося,
станеться щось погане.
Така моя думка.
Це перша ознака.
Ознака?
Треба розірвати...
це коло ненависті.
Цю штуку будь-де не знайдеш, приятелю.
Відлуння Середньоазіатської війни. Такі більше не виробляють і не продають.
Це компактна касетна гармата. Ракетна установка з самонаведенням.
Навівся на ціль і стріляєш. Промахнутися неможливо.
Набій вибухає всередині цілі. Навіть робота рознесе.
Агов. Обережніше.
Володіння нею вже кваліфікується як замах на вбивство.
Я нікого не вб'ю.
Принаймні не людину.
У моєму дитинстві роботи значно підвищили продуктивність праці.
Водночас через так звану «реструктуризацію»
багато людей лишилися без роботи.
Серед них був і мій батько.
Тату, я їсти хочу!
Ну то ходімо візьмемо щось поїсти.
Знов сендвіч.
Я стейк хочу.
Отямся, бовдуре.
Гадаєш, тато знайшов гідну роботу?
Тому й шукає, що не знайшов.
Усе буде добре.
Не хвилюйтесь.
Тату, а мама коли повернеться?
Пусте. Не переймайтеся.
Якби в нас був м'яч...
Ось, тримайте.
Ого, новенький!
Де ти його взяв?
Яка різниця? Біжіть гратися.
Дякую, тату!
Тримай!
Отак!
Злодія затримано.
Він вкрав м'яча в магазині.
Це не я! Я нічого не крав!
Злодія затримано.
Пробач! Відпусти, будь ласка!
Щоб тебе!
Прости!
Чорт!
Він повернувся додому через кілька днів
і почав сильно пити.
А через три місяці...
стрибнув з даху нашого будинку.
Що сталося?
Ти ж таку хотів?
Ось, тримай.
Це ж «електронна школа»!
А що в тебе з рукою?
Довелося його прибрати.
«Його»?
Робота.
Вони не можуть вбивати нас, людей,
але ми можемо вбивати їх.
Учися старанно, Адольфе.
Учися старанно й створи світ без роботів.
У передмістя?
Він що, помітив мене?
Можливо, це мій шанс.
Що він робить?
Пора.
Чорт!
Ти, мабуть, Епсилон?
Вибач, що попросив приїхати терміново.
Усе гаразд. Це не те питання, яке можна обговорити дистанційно.
Ти єдиний, хто має повноваження заарештувати нашого ворога.
Ворог загинув у бою з Брандо.
Це офіційна версія Європола.
Ти в це віриш?
Треба зупинити Геркулеса.
Не допустити двобою. Це був би найгірший сценарій.
І для тебе теж.
Я знаю.
Я офіцер поліції.
Треба діяти, інакше буде нова війна.
Війна не має повторитися.
Ніхто не має пережити те, що пережили діти з мого притулку.
Чув колись про «синдром перської війни»?
Так.
Глибока психологічна травма внаслідок пережитого на війні.
У багатьох дітей в моєму притулку дуже важкі симптоми.
Особливо в одного...
Його селище зникло в одну мить.
Він був єдиний, хто вижив.
Усі інші просто зникли.
У його пам'яті закарбувався образ.
Щось величезне рухається в бік пустелі...
Він і досі вимовляє одне-єдине слово.
Слово, що його вимовило того дня те створіння.
Бора...
Атоме!
Що таке? Давай швидше, бо спізнимося.
Атоме, ти нічого не відчув?
Відчув? Що саме?
Ніби маленька тваринка тремтить від страху,
бо не може знайти дорогу додому.
Знову?
Я її знайду!
А як же школа?
Прикрий мене!
От вже ходяче лихо.
РЕМОНТНІ РОБОТИ ПРОХІД ЗАБОРОНЕНО
Десь тут?
Що це таке?
Мазня якась.
Гей.
Агов.
Ти живий?
Це ти кликав?
Ти ж робот, га?
Треба повідомити...
Стій...
Усе буде добре!
Я збігаю по допомогу.
Професор Отяномідзу кого завгодно полагодить!
Не треба...
Як це не треба! Якщо нічого не робити, ти помреш!
Просто залиш мене тут...
Нізащо!
Не клич людей...
Тоді як тобі допомогти?
Яке в тебе джерело енергії?
SOL 208355...
Ніколи не чула про таке.
ER 1059...
Це не оригінальне...
Але ж підійде як заміна? Зрозуміла! Піду принесу!
Будь тут, добре?
Усе добре? Чи не підходить?
Дякую.
Мені вже краще.
Це добре.
Як тебе звати?
Не знаю.
А звідки ти?
Я нічого не пам'ятаю.
Пам'ятаю лише,
як біг сюди щосили, голий.
Тікав від чогось.
Тікав від чогось?
Не знаю від чого, але мені було дуже страшно.
Там була якась халупа.
Мабуть, будиночок робітників.
Я взяв там цей одяг.
Ось чому він тобі малий.
Точно.
Нарешті ти посміхнувся! Я Уран!
Уран.
А оце все ти намалював?
Так, у халупі була фарба.
Ти художник?
Не знаю.
Але я відчув, що маю намалювати це.
А я знаю!
Це називається «абстрактний живопис».
Абстрактний живопис?
Роботи здатні точно малювати те, що бачать, так?
Тож це рідкість, щоб робот намалював таку картину.
А може, ти просто так собі малюєш.
Можливо.
Навіть не знаю, що хотів зобразити.
Або навіщо.
Взагалі не знаю...
Містере!
Агов!
Привіт, Уран.
Що робиш?
Дивлюся на квіти.
Квіти?
Учора тут була лише трава.
До речі, ось я тобі принесла.
Ще енергетик.
І ще фарби.
Фарби?
Тобі ж потрібні й інші кольори, хіба ні?
Містере! Я купила тобі більший одяг!
Я закінчив картину.
Це...
Нарешті я зрозумів, що це було.
Поле квітів?
То ти вмієш малювати!
У мене аж...
сльози навертаються.
Дякую тобі.
Уран!
Доброго ранку, Атоме.
Трохи зарано для «доброго ранку», ні?
- Гадаєш? - Ти знову йдеш, так?
Я... знайшла котика! Такий милий...
Порожня пляшка енергетика.
Це кіт п'є?
Знайшов її у твоєму рюкзаку.
Ти рився в моєму рюкзаку без дозволу?
А хто попросив допомогти з домашнім завданням, а сам пішов спати?
Це робо-кіт.
Тоді повідом Міністерство науки.
Ні!
Якщо він зламаний, професор Отяномідзу відремонтує.
Яка модель?
Я навіть не знаю.
Він не японський? Яка країна виробництва?
Яка різниця? Він і досі боїться!
Ледь-ледь почав мене приймати.
Зараз знову втече!
Я тобі його покажу, коли він буде готовий.
А поки, будь ласка, нікому нічого не кажи, добре?
Дякую! Я побігла!
А будеш ритися в дівочих рюкзаках - так і залишишся без дівчини!
Містере!
Де ти є, містере?
О ні, він що, знов утік?
Містере!
Міст...
Божечки, де ти борсався? Я ж тобі новий одяг приносила!
Ти мене чуєш?
Я нарешті зрозумів, для чого народився.
Ось, подивись.
Звідки тут ці квіти?
Дивись.
Ух ти, зав'яла квітка знову розквітла!
Що це за сила така?
Це і є моя справжня сила.
Ось чому ти це намалював.
Не знаю.
Але якісь уривки цієї картини спливли в пам'яті.
Це ж круто! Ти можеш вдихати життя!
Життя. Гадаєш, ми колись помремо?
Помремо?
Коли ти мене рятувала, ти так сказала. «Якщо нічого не робити, ти помреш».
Я мала на увазі пошкодження твого кібермозку.
Професор Отяномідзу казав, що деякі пошкодження незворотні.
Навіть після ремонту ти стаєш іншим.
Це і є смерть?
Насправді, що таке смерть?
Це квіткове поле уособлює життя.
Але є й інший образ.
Світ смерті.
Світ смерті?
Позбавлений життя.
А це що?
Що це за велетенська потвора?
Що це таке?
Як страшно!
Містере, заспокойся!
Усе добре.
Я поряд.
Не бійся.
Усе добре.
Бора...
Бора?
Я вже в Центральному парку, професоре Абуллаху.
Вийшло швидше, ніж я думав.
На митниці проблем не було?
Жодних.
Я на місці останнього торнадо.
Я розумію, що багато прошу, бо парк такий великий.
Це не проблема, сер.
Бо ви ж дали мені це тіло.
Коли знайдеш - обережніше, не пошкодь.
Усе ж таки, це ще одне тіло, яке я створив.
Нагадую номер моделі, який треба знайти.
SOL 2083553.
Ім'я - Плутон.
Я знайшов його, професоре Абуллаху.
Добре.
Виїжджаю.
Плутон.
Я знаю, що ти можеш!
Зроби так, щоб увесь світ був як ця картина!
Як ця картина...
Так! Ти ж можеш наповнити світ квітами!
Для цього ти й народився.
Тому я й народився...
Точно! Ти мусиш згадати!
Ти маєш силу перетворити весь світ на сад!
Це не так.
Не так?
Не на сад.
Точно ні.
Це щось набагато...
Що?
Набагато більше. Справжня природа...
Торнадо.
Дощ.
Дивись!
Квітки розпускаються одна за одною!
Це неймовірно! Як усе швидко росте!
Яка краса!
Краса...
Уран!
Відійди від нього, Уран!
Навколо нього дивне електромагнітне поле!
Атоме...
Уран, іди сюди негайно!
І ви, професоре Отяномідзу?
Я покликав співробітників Міністерства науки.
Як ти міг, Атоме! Ти обіцяв нікому не казати!
Зараз не час сперечатися!
Цей робот небезпечний!
Група А на позиції!
- Група Б на позиції! - Що?
Ще й поліція?
- Професоре? - Нащо ти викликав поліцію?
Згідно з правилами...
Інспектор поліції Накамура! Що тут?
Як ти міг...
Як ти міг, Атоме?
Атом...
Іди сюди негайно, Уран!
Атом...
Ненависть.
Не можу... контролювати...
Стій, або стрілятимемо!
Містере...
Я зараз вибухну!
Сплеск...
люті...
Вогонь!
Стійте!
Стільки роботів...
Смерть...
Вони заслуговують на смерть.
Скількох я...
вбив?
Квіти... в пустелі...
Світ смерті.
Роги!
Містере!
Як це...
Що таке, професоре?
Не може бути...
У нього відсутній кібермозок!
Що це було?
Ось воно де!
Це моє тіло!
Що?
Я робот-будівельник, веду реконструкцію цього району.
Я закінчив 100-годинну зміну, хотів уже йти відпочивати,
коли бачу: моє побутове тіло зникло.
То це твоє тіло?
Так, я його шукав. Добре, що знайшов!
Що тут, в біса, коїться?
Робот без штучного інтелекту...
який активувався сам?
Це тут.
Назва «блукаюча душа» звучить поважно,
але це всього лише дистанційно-керований робот без кібермозку.
Задоволений? Твоя прогулянка добігла кінця.
Повертайся.
Це твоє єдине тіло, Плутоне.
І не забудь наказ.
Убити Атома.
Переклад субтитрів: Андрій Кисельов