‫- פלוטו -‬
‫תתרחקו!‬
‫זה מסוכן! בבקשה, תתרחקו!‬
‫מה הנזק?‬
‫אה, המפקח נקאמורה.‬
‫לא תאמין.‬
‫טורנדו מקומי זה דבר אחד,‬ ‫אבל שיפגע רק במשאית אחת?‬
‫ומכל הדברים, משאית להובלת בעלי חיים, נכון?‬
‫כן, אדוני.‬
‫אריות, טיגריסים וצ'יטות... חמישה סך הכול.‬
‫מה?!‬
‫יש לנו בעיה, המפקח נקאמורה!‬
‫ילד!‬
‫אי אפשר לעשות משהו?!‬
‫יש בקרבת מקום צוות בהמתנה,‬
‫אבל צריך להרוג את כל החמישה יחד, אחרת...‬
‫לעזאזל! תזעיקו עוד צלפים!‬
‫מה העניין?!‬
‫ילדה קטנה חצתה את המחסום המשטרתי!‬
‫מה היא עושה?!‬
‫אל תפחדו.‬
‫זה בסדר. בואו לפה, כולם.‬
‫בדיוק. אין ממה לפחד.‬
‫עכשיו!‬
‫הצלנו את הילד!‬
‫היי!‬
‫אתם מפחידים אותם עם הנשקים האלה!‬
‫זו אוראן!‬
‫נו, בחייכם.‬
‫הרגשת שהם מפחדים?‬
‫כן.‬
‫אז תני לי להבין, אוראן.‬
‫את אומרת שהאריה והטיגריסים פחדו?‬
‫לא יודעת. כנראה...‬
‫ובגלל זה סטית שלושה קילומטרים‬ ‫מהדרך שלך לבית הספר כדי להגיע לשם?‬
‫כן, אז?‬
‫את מרגישה פחד של בעלי חיים ממרחק כזה?‬
‫כן, כנראה.‬
‫ואו...‬
‫איזו יכולת מדהימה.‬
‫אז...‬
‫אני יכולה ללכת עכשיו?‬
‫אה!‬
‫סליחה על הבעיות שאחותי גרמה,‬ ‫המפקח נקאמורה.‬
‫זה בסדר. היא בעצם עזרה מאוד.‬
‫בדיוק. הודות לי,‬ ‫החתולים הגדולים נרגעו והילד ניצל.‬
‫מעשה ראוי לעיטור מהמפכ"ל.‬
‫אני לא רוצה משהו כל כך משעמם.‬
‫אוראן!‬
‫אני מעדיפה לקבל את האריה.‬
‫תסלח לה, בבקשה. נלך עכשיו.‬
‫המפקח!‬
‫הוא פה, בכניסה.‬
‫מה?! איפה פקד טאוואשי?‬
‫הודעתי לו.‬
‫יופי!‬
‫אוראן, כמה פעמים אני צריך לומר לך?‬ ‫אל תסטי מהדרך!‬
‫אבל אני לא שולטת בזה.‬
‫היי, רגע!‬
‫אתם צריכים לעבור מכאן.‬
‫- אנושיים -‬
‫- לא אנושיים -‬
‫לא, אנחנו אמורים ללכת מכאן.‬
‫הא? באמת?‬
‫כל כך קשה להבחין בימינו...‬
‫מכאן, בבקשה.‬
‫- אנושיים -‬
‫אתה מקשיב לי, אטום?!‬
‫הא? כן.‬
‫כמו שאמרתי,‬ ‫לא סטיתי מהדרך, ולא תאמין מה ראיתי.‬
‫תודה רבה שבאת.‬
‫אני טאוואשי ממשטרת טוקיו.‬
‫אה...‬
‫נעים מאוד, אדון...‬
‫היי, תשיג לי מכשיר תרגום!‬ ‫-כן, מיד!‬
‫אין צורך. אני דובר יפנית.‬
‫הבנתי. זה צפוי אצל האינטלקטואל הגדול ביותר‬ ‫של מרכז אסיה, נכון?‬
‫אכן, כן!‬
‫שב בבקשה.‬
‫אני מתנצל על הסביבה האפרורית,‬ ‫פרופסור אבולה.‬
‫זה בסדר. כל מקום ביפן הוא נפלא,‬
‫במיוחד בהשוואה‬ ‫למצב הנוכחי של המולדת שלי, פרס...‬
‫האם הביקור הזה‬ ‫הוא חלק ממאמצי השיקום של נזקי המלחמה?‬
‫כן.‬
‫באתי להשתתף בכנס המדע העולמי בטוקיו.‬
‫אגב, פרופסור אבולה,‬
‫ביקרת ביפן גם לפני שלושה חודשים, נכון?‬
‫כן.‬
‫ופגשת אקדמאי משפטי‬ ‫בשם ג'וניצ'ירו טאזאקי, נכון?‬
‫שמעתי את החדשות המזעזעות.‬
‫למה שמישהו ירצח אדם דגול כמוהו?‬
‫היית האחרון שראה את מר טאזאקי בחיים.‬
‫אל דאגה. אין נגדך חשד כלשהו.‬
‫האירוע התרחש‬ ‫בזמן שהמטוס שלך עמד להמריא משדה התעופה.‬
‫פשוט תהינו אם שמת לב למשהו חריג.‬
‫היו לו המון דברים נפלאים לספר לי.‬
‫מר טאזאקי היה הראשון להציע‬ ‫את החוקים הבינלאומיים לרובוטים.‬
‫היה לו רצון אמיתי וכן‬
‫לדו-קיום בין רובוטים ובני אדם.‬
‫רובוטים מרגישים‬ ‫הרבה יותר ממה שבני אדם חושבים, לא?‬
‫כן.‬
‫אבל אנחנו פשוט לא טובים בהבעה עצמית.‬
‫אומרים שאי אפשר להבחין‬ ‫בין בני אדם לרובוטים בלי שער חיישנים,‬
‫אבל אני מבחינה מיד.‬
‫לבני אדם יש הבעות פנים מורכבות.‬
‫כאלה.‬
‫האיש הזה...‬
‫איזה איש?‬
‫האיש שעברנו לידו בשער.‬
‫לא הצלחתי להבחין‬
‫אם הוא אדם או רובוט.‬
‫תודה על שיתוף הפעולה.‬
‫אין בעד מה. סליחה שלא יכולתי לעזור כל כך.‬
‫היי! אמרתי לך לכבות את זה!‬
‫סליחה!‬ ‫-הפרופסור...‬
‫איבדתי את רוב הגוף האורגני שלי‬ ‫במלחמה האחרונה.‬
‫אני מבקש סליחה!‬
‫בבקשה, זה בסדר.‬
‫אגב, שמעתי שהיה היום עוד טורנדו בטוקיו.‬
‫כן...‬
‫איפה זה קרה?‬
‫פחד...‬
‫אבל החתולים הגדולים בסדר עכשיו, נכון?‬
‫התחושה שהרגשתי היום טסה במהירות על.‬
‫כאילו, ווש!‬
‫כלומר, חוץ מהחתולים הגדולים?‬
‫אני לא בטוחה...‬
‫את עדיין מרגישה את התחושה הזו?‬
‫זה ממש חלש.‬
‫מאיזה כיוון?‬
‫זה חלש מדי בשביל לקבוע.‬
‫אתה יודע, אריות מסתירים את הפחד שלהם‬ ‫כשהם ממש מפחדים.‬
‫אבל עכשיו,‬
‫מי שהכי מפחד‬
‫הוא אתה, אטום!‬
‫הסתכלת על זה שוב.‬
‫אל תאשים את עצמך כל כך.‬
‫היי, הלנה.‬ ‫-כן?‬
‫בואי נצא לטיול.‬
‫טיול?‬
‫דיברנו על זה באותו יום.‬
‫אבל תוכל לקחת חופשה?‬
‫הבכירים חושבים שההתקפות על הרובוטים נפסקו.‬
‫נכון. ויועיל לך לשנות אווירה.‬
‫נכון.‬
‫אני בטוח.‬
‫מה דעתך על יפן?‬
‫יפן?‬
‫הייתי שם במסגרת העבודה, וזה היה מקום נפלא.‬
‫אתה תחליט.‬
‫- מרקו פולו תיירות -‬
‫הגעתם למרקו פולו תיירות.‬
‫שלום, השתמשתי בשירות שלכם כבר...‬
‫מר גסיכט, נכון?‬
‫אני רוצה לעשות עוד הזמנה.‬
‫תודה רבה.‬
‫אשתי ואני רוצים לטוס ליפן.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אני מניח שקודם צריך שתירשם אצלכם.‬
‫בעצם, אשתך כבר רשומה.‬
‫אני לא חושב שיצאה אי פעם‬ ‫מגבולות הפדרציה האירופאית.‬
‫שניכם נרשמתם כבר אצלנו,‬
‫אבל ביטלתם את ההזמנה.‬
‫כן?‬ ‫-מתי?‬
‫לפני שנתיים.‬ ‫זו הייתה אותה בקשה של טיול ליפן.‬
‫לפני שנתיים... ליפן?‬
‫לפני שנתיים היינו בספרד‬ ‫להכשרה שלי ביורופול.‬
‫נכון.‬
‫גרנו במדריד שנה שלמה.‬
‫רואה? יש לנו המון תמונות.‬
‫אה, זו כנסיית סגרדה פמיליה.‬
‫זה באנדלוסיה.‬
‫נפלת ונעלמת בתוך שדה החמניות.‬
‫אני זוכרת!‬ ‫אפילו השתמשת בג'י-פי-אס כדי למצוא אותי.‬
‫בהחלט צילמנו המון תמונות.‬
‫כן.‬
‫אולי יותר מדי?‬
‫כן. אנחנו באמת מנסים לחקות התנהגות אנושית,‬ ‫אבל אף פעם לא מצלמים כל כך הרבה.‬
‫היה כיף, נכון?‬
‫כן. מאוד.‬
‫ומסתבר שתכננו טיול ליפן בזמן הזה.‬
‫זהו, גסיכט.‬
‫לא נמצאו חריגות.‬
‫תודה, פרופסור הופמן.‬
‫בגלל שהתעקשת לבוא,‬
‫אין לי ספק שאתה חוות תקלה כלשהי.‬
‫אבל לפי הנתונים, הכול נראה בסדר גמור.‬
‫אני עדיין חושב שזה בגלל עייפות.‬
‫ואל תאשים את עצמך יותר מדי‬ ‫בגלל מה שקרה לברנדו.‬
‫זיכרון אנושי הוא דבר נוח.‬
‫יש לנו פונקציה לשכוח.‬
‫החיים יכולים להיות קשים‬ ‫אם נצמדים ליותר מדי זיכרונות קשים.‬
‫בשביל זה נועדה השכחה.‬
‫אבל זה לא עובד ככה אצל רובוטים.‬
‫הזיכרון שלך תמיד יישאר רענן.‬
‫הפתרון היחיד אצל רובוטים‬ ‫הוא למחוק את הזיכרון שלהם.‬
‫פרופסור.‬
‫כן?‬
‫יש תיעוד לזה שהזיכרונות שלי נמחקו?‬
‫לא, אני לא רואה תיעוד כזה.‬
‫מה לגבי החדרה של זיכרונות לא אמיתיים?‬
‫אתה מתכוון לזיכרונות מזויפים?‬
‫כן.‬
‫שמעתי שפעם היו עושים דברים כאלה‬ ‫במתקני כליאה,‬
‫אבל עכשיו גם לרובוטים יש זכויות.‬
‫למה אתה שואל?‬
‫מה אם מישהו מחק את הזיכרונות שלי‬ ‫והחליף אותם בזיכרונות מזויפים?‬
‫מה אם זו הסיבה לסיוטים שלי?‬
‫זו תאוריה מעניינת.‬
‫אני הולך לפגישה. אפשר לדבר מאוחר יותר?‬
‫אני צריך רק דקה, המנהל שלינג!‬
‫נדבר מאוחר יותר.‬
‫עשית משהו לזיכרון של הבלש גסיכט?‬
‫המנהל!‬
‫כמה רובוטים ברמה של גסיכט נותרו בעולם?‬
‫מה?‬
‫כמה רובוטים היו בעולם‬
‫שיכלו להפוך לנשקים להשמדה המונית?‬
‫היו שבעה סך הכול.‬
‫נכון.‬
‫ועכשיו, בסדרת האירועים הזו,‬
‫שלושה מהם,‬ ‫מון בלאן, נורת' מס' 2 וברנדו הושמדו.‬
‫עכשיו נותרו רק ארבעה.‬
‫ואחד מהם‬
‫הוא גסיכט.‬
‫אבל המנהל, לא ענית על השאלה שלי!‬
‫עשית לו משהו? הבינה המלאכותית שלו...‬
‫תזכור שהשקענו המון בגסיכט!‬
‫אתה רק צריך לתחזק אותו כמו שצריך.‬
‫זה הכול.‬
‫מה עשית לגסיכט?!‬
‫מה אתה בדיוק מסתיר?!‬
‫הקרניים האלה...‬
‫זה נראה לך כמו אותו רוצח מהמקרים האחרים?‬
‫מה דעתך, הבלש גסיכט?‬
‫לא, זה חקיין.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫הרוצח נעל נעלי ספורט היברידיות‬ ‫כדי לנסות למחוק את טביעות הרגליים שלו,‬
‫אבל אני רואה עקבות תנועה בכל מקום.‬
‫משקל: 78 קילוגרם.‬
‫גובה: 175 סנטימטרים.‬
‫והכי חשוב, המגירה הזו.‬
‫הרוצח התקשה עם הידית,‬ ‫אז הוא הסיר את הכפפות לרגע.‬
‫יש עליה טביעות אצבעות.‬
‫מז"פ!‬
‫אז זה שוד שנועד להיראות כמו המקרים ההם?‬
‫כן, קרוב לוודאי.‬
‫מדהים כמו תמיד. אתה מושלם.‬
‫מושלם...‬
‫אתה בחופשה, נכון?‬
‫סליחה שזימנתי אותך. עזרת לנו מאוד.‬
‫הבלש פרזן.‬ ‫-כן?‬
‫זה המפגש השני בינינו, נכון?‬
‫בחייך, אני בטוח‬ ‫שהזיכרון הרובוטי שלך מדויק יותר משלי.‬
‫נפגשנו בזלצבורג לפני שלוש שנים.‬ ‫עשית עבודה מעולה גם בתיק ההוא!‬
‫לפני שלוש שנים?‬
‫כן, מיד אחרי שחזרת‬ ‫מהמלחמה המרכז אסייתית ה-39.‬
‫אני זוכר שסיפרת לי‬ ‫את כל הסיפורים ההם מהמלחמה...‬
‫שתית שבע בירות בבר של קרל באותו ערב.‬
‫אז אתה כן זוכר!‬
‫ואני עדיין שותה בירה.‬
‫היה מעולה לראות אותך שוב, בלש.‬
‫כנ"ל.‬
‫בוא נצא שוב לשתות בפעם אחרת.‬
‫אני זוכר במדויק מה קרה לפני שלוש שנים.‬
‫חלפו ארבע שנים‬ ‫מאז סוף המלחמה המרכז אסייתית ה-39.‬
‫דמוקרטיה מתחילה להכות שורשים בפרס...‬
‫המלחמה המרכז אסייתית ה-39...‬
‫אנחנו מהמשטרה הצבאית!‬
‫יש טרוריסטים שמסתתרים באזור הזה!‬
‫על כל הדיירים להתפנות מיד!‬
‫אני חוזר!‬
‫יש טרוריסטים שמסתתרים...‬
‫הם לא פה.‬
‫אין פה טרוריסטים!‬
‫היחידים פה היו ילדים!‬
‫הפלתם פצצה על הילד שלי כשהוא ישן!‬
‫לעזאזל עם "להציל את המדוכאים"!‬
‫להרוג ילדים נשמע לך כמו צדק?!‬
‫אין בך אנושיות?‬
‫אתה בטח יודע איך אני מרגיש!‬
‫אני רובוט.‬
‫תפסיק!‬
‫הוא...‬
‫הוא חש ייאוש.‬
‫אולי זה רגש שרובוט כמוך לא יכול להבין.‬
‫ייאוש...‬
‫הזיכרון שלי מלפני ארבע שנים גם כן מושלם.‬
‫הרגו אותי!‬
‫אוי!‬ ‫-אוי, לא, סליחה.‬
‫קיבלתי את זה רק אתמול, אימא!‬ ‫-האנס.‬
‫למה אי אפשר להביא עוזרת רובוטית?‬
‫לכולם בכיתה שלי יש, אבל...‬ ‫-האנס!‬
‫אימא שלך עושה כל מה שהיא יכולה.‬
‫שים לב למה שאתה אומר.‬
‫חוץ מזה, בלי משחקים בארוחה.‬
‫כן, אבא...‬
‫מה התוכניות שלך להיום?‬
‫מה?‬ ‫-זה יום השנה לפטירה של אחיך.‬
‫אתה הולך לקחת את הגופה שלו, נכון?‬
‫כן, זה היה היום לפני שלוש שנים.‬
‫אני עדיין לא מאמינה‬ ‫שלא נתנו לך אותה במשך שלוש שנים שלמות...‬
‫זה החוק.‬
‫הרשויות שומרות גופות של עבריינים‬ ‫למשך שלוש שנים.‬
‫אין מה לעשות.‬ ‫הוא היה תפוח רקוב, בסופו של דבר.‬
‫- ממוצע מחירי מניות הבוקר -‬
‫אבל את יודעת,‬
‫לפחות הוא היה טוב אליי כאח.‬
‫אני רוצה שיקבל קבורה נאותה,‬
‫בלי קשר למי שהוא היה.‬
‫פיצוץ התרחש במלון בברלין אמש.‬
‫השופט נוימן‬ ‫ממשרד המשפטים של גרמניה הוכרז כמת.‬
‫השופט נוימן משך תשומת לב‬ ‫בתור השופט הרובוט הראשון,‬
‫והיה ידוע בפסקי דין פורצי דרך‬ ‫במקרים כמו תביעת גרייפלט.‬
‫סיבת הפיצוץ נחקרת, ולפי בדיקת...‬
‫בוקר טוב, אדולף.‬
‫שמעתי את החדשות.‬
‫אילו חדשות?‬
‫השופט הרובוט נהרג... לא, הושמד.‬
‫מוות למכונות.‬
‫מוות למכונות!‬
‫גופה מספר 902886.‬
‫מכאן.‬
‫לפי חוק קוניג,‬
‫אנו מכירים בכך שחלפו שלוש שנים‬
‫ומחזירים בזאת את הגופה למשפחת הנפטר.‬
‫האם תקבל אותה?‬
‫כן.‬
‫אז חתום בבקשה פה.‬
‫אני לא צריך להסתכל על הגופה של אחי, נכון?‬
‫בהינתן חומרת הפציעות שלו,‬ ‫לא הייתי ממליץ על זה.‬
‫אמרו לי שהוא נורה למוות על ידי שוטר רובוט?‬
‫וזה נעשה כחוק ולפי הדין.‬
‫אנא ציין את יעדך.‬
‫בית הקברות הופגרטן.‬
‫מאושר.‬
‫ביטול. יעד חדש.‬
‫אל ד"ר שילר.‬
‫מאושר.‬
‫סליחה שבאתי בלי לקבוע תור מראש, דוקטור.‬
‫אז אתה רוצה שאביט בגופה של אחיך?‬
‫כן.‬
‫יש לך בעיה עם דוח הנתיחה?‬
‫לא, לא בדיוק.‬
‫טוב, זו הזדמנות להיפרד.‬
‫בוא נראה...‬
‫זה...‬
‫דוקטור?‬
‫מה קרה?‬
‫לא, כלום.‬
‫רואים יותר ויותר רובוטים כיום,‬ ‫אפילו במקומות כאלה.‬
‫אומרים שרובוטים יכולים לחשוב כמונו,‬
‫אבל מי יודע...‬ ‫-ששש!‬
‫אל תגידי דברים כאלה בקול רם.‬
‫זו אפליה.‬
‫לפחות לפי‬ ‫החוקים הבינלאומיים לזכויות רובוטים.‬
‫יש לי עוד דבר אחד לטפל בו לפני שאלך הביתה.‬
‫סעי בלעדיי.‬
‫טוב. שמור על עצמך.‬
‫שוד מזוין מתנהל! יש מספר חשודים!‬
‫הם נמלטים ברכב צבאי משוריין!‬
‫החשודים פרצו למחלקה אן-6!‬
‫כאן גסיכט. אנסה לחסום אותם.‬
‫אני רואה את רכב החשודים. מבקש אישור לירות!‬
‫מאושר!‬
‫פגעת בהם, גסיכט?‬
‫רק פגעתי במערכת ההנעה של הרכב.‬
‫ידיים באוויר!‬
‫לא לזוז, או שנירה!‬
‫מעולה, גסיכט.‬
‫זה נשק נגד טנקים?‬
‫לא, הייתי צריך להשתמש‬ ‫בפגז מיוחד כדי לעצור רכב משוריין כזה.‬
‫אז מה זה?‬
‫סגסוגת מיוחדת.‬
‫פגזי זרוניום.‬
‫אחיי!‬
‫רצוני הוא למחות כל רובוט מעל פני האדמה.‬
‫זה הרגע ללמד את המכונות הנתעבות האלה!‬
‫אני מבטיח זאת לכולכם.‬
‫בטלו את החוקים הבינלאומיים‬ ‫להגנת זכויות רובוטים!‬
‫בטלו את הרובוטים המשטרתיים!‬
‫רובוטים הם משרתים!‬
‫רובוטים הם עבדים!‬
‫רובוטים הם נחותים!‬
‫מוות למכונות!‬
‫-מוות למכונות!‬
‫סליחה שנאלצת להמתין.‬
‫אז...‬
‫מה הנושא הדחוף שהזכרת?‬
‫לקחתי את הגופה של אחי היום.‬
‫הבנתי...‬
‫האח "ההוא"...‬
‫הוא מסוג האנשים שמגיע להם להיהרג.‬
‫אבל...‬ ‫-אבל?‬
‫הוא נכתש.‬
‫נכתש?‬
‫הם השתמשו בנשק‬ ‫שאסור להשתמש בו נגד בני אדם.‬
‫נאמר לי שהיחידים שמסוגלים לירות בנשק כזה‬
‫הם רובוטים בלבד.‬
‫מה?! אם זה נכון, זו תהיה שערורייה ענקית.‬
‫כן, לפי סעיף 13‬ ‫בחוקים הבינלאומיים לרובוטים,‬
‫"רובוט לא יהיה מסוגל‬ ‫לפגוע בבני אדם או להרוג אותם."‬
‫ויש רק כמה רובוטים בעולם‬ ‫שיכולים לירות חימוש כזה.‬
‫ומה החימוש הזה?‬
‫זה פגז מיוחד מסגסוגת זרוניום.‬
‫הבנתי.‬
‫אני יודע מי הרובוט הזה.‬
‫הבלש גסיכט.‬
‫רובוט שיורופול השקיעו בפיתוח שלו‬ ‫סכום גדול יותר מאי פעם.‬
‫הוא פענח הרבה תיקים מסובכים.‬
‫בזמן המלחמה המרכז אסייתית ה-39,‬
‫הוא שירת כחבר בכוחות שמירת השלום.‬
‫אם הוא רצח את אחיך,‬
‫זה דוחה בכלל לחשוב על זה.‬
‫אחי...‬
‫הוא היה אדם בזוי.‬
‫ועדיין...‬
‫לא הגיע לו שרובוט יכתוש אותו!‬
‫אני לחלוטין מסכים, אדולף.‬
‫הענק לי מכוחך!‬
‫הכוח להשמיד את הרובוט הזה!‬
‫עבר זמן.‬
‫לא לבשתי את חליפת הקרב הזו מאז המלחמה.‬
‫תחזקת אותה?‬
‫עשיתי מה שיכולתי.‬ ‫הייתי צריך להיות דיסקרטי.‬
‫אבל לקיחה של חליפת קרב בלי רשות...‬
‫אני חייב לך. אני יודע שביקשתי ממך הרבה.‬
‫טוב, אנחנו מכירים הרבה זמן.‬
‫אבל מה תעשה?‬
‫אם הם יגלו, הם ישללו את הרישיון שלך!‬
‫לא אכפת לי.‬
‫מה?‬
‫אני פורש.‬
‫הרקולס...‬
‫אין כמו חליפת קרב צבאית!‬
‫יש בה הרבה יותר כוח סוס‬ ‫מאשר בחליפת הפנקראטיון שלי.‬
‫כן.‬
‫ההספק של זרוע שמאל קצת חלש.‬
‫טוב, אטפל בזה.‬
‫שתי שמשות?!‬
‫הרקולס!‬
‫המשטרה השתמשה בפגז זרוניום רק אתמול.‬
‫אתה מוכן להגיב,‬ ‫הדובר וגנר ממשרד יחסי הציבור של היורופול?‬
‫כן, הירי בוצע נגד רכב משוריין.‬
‫אבל אם זה יפגע באדם, זה יכתוש אותו.‬
‫כל שימוש בו דורש אישור מהמפקדה,‬
‫ואנחנו מקפידים להגן על חיי אדם.‬
‫אבל תמיד ייתכנו טעויות!‬
‫אנחנו מוודאים שחיי אדם לחלוטין...‬
‫כמה רובוטים בדיוק‬ ‫מסוגלים לירות פגזי זרוניום?‬
‫זה כאילו שאנחנו, בני האדם, כל הזמן‬ ‫הולכים ברחובות תחת פיקוח של מוציא להורג.‬
‫הדיון מתלהט, אבל בואו נצא להפסקת פרסומות.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫זו תוכנית טלוויזיה שארגנו.‬
‫אסטרטגיית התקשורת שלנו מתקדמת כל הזמן.‬
‫אבל זה ייקח זמן.‬
‫אין צורך למהר‬
‫כל עוד נוכל להדביק סטיגמות לגסיכט.‬
‫בדקתי את הלו"ז שלו.‬
‫הוא יוצא לחופשה ארוכה בעוד כמה ימים.‬
‫צריך לפעול עכשיו!‬
‫בחייך. לא משנה לאן יברח,‬ ‫לעולם לא נפסיק להוקיע אותו.‬
‫אבל...‬
‫אם נמהר מדי, גם הרקע של אחיך יתפרסם.‬
‫למען האמת,‬ ‫גם אני חושב שהמעשים שלו מבחילים.‬
‫ואם העובדות האלה יתגלו לציבור,‬
‫החברה כולה תצא נגדנו,‬ ‫ותוכל לשכוח מהקמפיין נגד רובוטים.‬
‫אתה מבין, נכון?‬
‫חכה, לאן אתה הולך?‬
‫הרקולס!‬
‫אתה בסדר?‬
‫תגובת האנרגיה הזו...‬
‫זו אנרגיית פוטונים?!‬
‫אפסילון!‬
‫זו הייתה ברכת שלום כוחנית‬ ‫למפגש הראשון שלנו.‬
‫סליחה.‬
‫אבל הרגשתי שאני צריך לעצור אותך.‬
‫לעצור אותי?‬
‫זה עדיין חי, נכון?‬
‫האויב שהשמיד‬ ‫את מון בלאן, נורת' מס' 2 וברנדו.‬
‫אל תשכח שגם אתה מטרה.‬
‫אני יודע.‬
‫אז למה עצרת אותי?‬
‫אסור שנילחם!‬
‫פציפיסט, הא?‬
‫בגלל זה סירבת להשתתף במלחמה ההיא?‬
‫למלחמה ההיא לא הייתה מטרה צודקת.‬
‫מטרה צודקת?‬
‫למרות שכל כך הרבה רובוטים הושמדו?‬
‫אתה סתם מפחד.‬
‫ואתה מצדיק את זה עם תירוצים.‬
‫כן, אני מפחד.‬
‫שמעתי שהכריחו אותך לפנות את הריסות המלחמה‬
‫בתנאים נוראיים בגלל זה.‬
‫כל העולם התעלל בי ולעג לי,‬
‫בניגוד ליחס שאתם קיבלתם כגיבורים.‬
‫אבל הודות לזה, הרווחתי משהו יקר ערך.‬
‫משהו יקר ערך?‬
‫פגשתי המון יתומי מלחמה,‬
‫אימצתי אותם ואני מגדל אותם.‬
‫כן, שמעתי. רובוט שמגדל ילדים אנושיים...‬
‫עוד סיבה להעביר עליך ביקורת.‬
‫הדבר יקר הערך שציינת. יכול להיות שזו אהבה?‬
‫אני בטוח שהרווחת משהו מהמלחמה, נכון?‬
‫את היכולת לשנוא, אולי?‬
‫הינה דעתי.‬
‫בני אדם ורובוטים מתקרבים אחד לשני.‬
‫ואם נתקרב מדי,‬
‫משהו רע יקרה.‬
‫הינה דעתי.‬
‫זה הסימן הראשון.‬
‫סימן?‬
‫אנחנו חייבים לעצור...‬
‫את מעגל השנאה הזה.‬
‫זה לא משהו שאפשר למצוא בכל מקום, חבר.‬
‫השתמשו בזה במלחמה המרכז אסייתית,‬ ‫אבל כבר אי אפשר לייצר או למכור את זה.‬
‫זה תותח מצרר קומפקטי. משגר רקטות מונחות.‬
‫זה ננעל על המטרה ואף פעם לא מפספס.‬
‫זה יתפוצץ בתוך הגוף.‬ ‫אפילו רובוט יתפוצץ לחתיכות.‬
‫הלו. תיזהר עם הדבר הזה.‬
‫מספיק שאזרח ייתפס עם זה‬ ‫כדי שיאשימו אותו בניסיון רצח.‬
‫לא אהרוג.‬
‫לא בני אדם, בכל אופן.‬
‫כשהייתי ילד,‬
‫השימוש ברובוטים‬ ‫שיפר מאוד את הפרודוקטיביות.‬
‫באותה תקופה,‬ ‫בגלל מה שנקרא "שילוב הרובוטים",‬
‫הרבה בני אדם מובטלים נזרקו לרחובות.‬
‫אבא שלי היה אחד מהקורבנות האלה.‬
‫אבא, אני רעב!‬
‫אז בואו נאכל משהו.‬
‫אוף, סתם עוד כריך.‬
‫אני רוצה סטייק...‬
‫תתאפס, אידיוט!‬
‫אתה חושב שאבא מצא עבודה טובה?‬
‫הוא מחפש כי הוא לא מצא עבודה.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫אל תדאגו.‬
‫אבא, מתי אימא חוזרת?‬
‫הכול בסדר.‬
‫אל תדאגו...‬
‫הלוואי שהיה לי כדור...‬
‫בבקשה, כדור.‬
‫הא? ואו, הוא חדש לגמרי!‬
‫איפה השגת אותו?‬
‫אל תדאגו לגבי זה. לכו לשחק.‬
‫תודה, אבא!‬
‫תפוס!‬
‫היי!‬
‫זה העבריין.‬
‫הוא גנב את הכדור מהחנות.‬
‫זה לא הייתי אני. לא עשיתי את זה!‬
‫זה העבריין.‬
‫סליחה, טוב? בבקשה עזוב אותי!‬
‫לעזאזל!‬
‫תסלח לי!‬
‫נו, באמת!‬
‫הוא חזר אחרי כמה ימים‬
‫והתחיל לשתות הרבה.‬
‫אחרי שלושה חודשים...‬
‫הוא קפץ מגג הבניין שלנו.‬
‫מה קרה?‬
‫אדולף, רצית את זה, נכון?‬
‫בבקשה.‬
‫היי, זו מכינה ניידת לקולג'!‬
‫מה קרה לך בזרוע?‬
‫הייתי צריך לחסל אותו.‬
‫"לחסל אותו?"‬
‫רובוט.‬
‫אסור להם להרוג בני אדם,‬
‫אבל לנו מותר להרוג אותם.‬
‫תשקיע בלימודים, אדולף.‬
‫תשקיע בלימודים וצור עולם בלי רובוטים.‬
‫לכיוון הפרברים?‬
‫הוא שם לב שאני עוקב אחריו?‬
‫אולי זו ההזדמנות שלי.‬
‫מה הוא עושה?‬
‫זהו זה!‬
‫לעזאזל!‬
‫אתה אפסילון, אני מניח?‬
‫סליחה שביקשתי ממך להגיע בהתרעה כל כך קצרה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫זה לא משהו שאפשר לדון בו בתקשורת נתונים.‬
‫רק לך יש סמכות לעצור את האויב שלנו.‬
‫האויב נהרג בקרב נגד ברנדו.‬
‫זו גם הגרסה הרשמית של יורופול.‬
‫אתה באמת מאמין לזה?‬
‫חייבים לעצור את הרקולס.‬
‫חייבם למנוע דו-קרב. זה התרחיש הגרוע ביותר.‬
‫זה נכון גם לגביך.‬
‫אין צורך לומר לי את זה.‬
‫אני שוטר.‬
‫צריך לפעול, אחרת תפרוץ עוד מלחמה.‬
‫אסור שתהיה עוד מלחמה.‬
‫אסור שאף אחד יחווה‬ ‫מה שהילדים שבהשגחתי עברו.‬
‫שמעת על התופעה שנקראת "תסמונת מלחמת פרס"?‬
‫כן.‬
‫נזק פסיכולוגי עמוק עקב חוויות המלחמה.‬
‫הרבה מהילדים בהשגחתי‬ ‫סובלים מתסמינים חמורים.‬
‫אחד מהם במיוחד...‬
‫כל הכפר שלו נעלם תוך רגע.‬
‫רק הוא שרד.‬
‫הכול פשוט נעלם.‬
‫נצרבה לו תמונה בזיכרון...‬
‫משהו ענק שנע במדבר...‬
‫עד היום הוא מסוגל לומר רק דבר אחד.‬
‫זו המילה שנאמרה‬ ‫על ידי הדבר שראה באותו יום.‬
‫בורה...‬
‫אטום!‬
‫מה קרה? צריך למהר, או שנאחר.‬
‫היי, אטום, הרגשת משהו?‬
‫מה?‬
‫כמו חיה קטנה שרועדת בפחד‬ ‫כי היא לא מוצאת את הדרך הביתה?‬
‫שוב?‬
‫אלך למצוא אותה!‬
‫מה לגבי בית הספר?!‬
‫תמצא תירוץ בשבילי!‬
‫היא רק עושה צרות.‬
‫- אזור פיתוח מחדש, אין כניסה -‬
‫זה מכאן?‬
‫מה זה אמור להיות?‬
‫איזה ציור גרוע.‬
‫אה...‬
‫היי.‬
‫אתה מת?‬
‫אתה זה שבכה?‬
‫אתה רובוט, נכון?‬
‫אני צריכה לדווח על זה!‬
‫חכי...‬
‫אתה תהיה בסדר!‬
‫אלך להביא עזרה.‬
‫פרופסור אוצ'אנומיזו יכול לתקן כל דבר.‬
‫אין צורך...‬
‫כן, יש! אם לא נעשה משהו, תמות!‬
‫פשוט עזבי אותי...‬
‫אני לא יכולה!‬
‫אל תזעיקי בני אדם...‬
‫אז תגיד לי מה אתה צריך.‬
‫באיזה סוג אנרגיה אתה משתמש?‬
‫אס-או-אל 208355...‬
‫מעולם לא שמעתי על זה.‬
‫אי-אר 1059...‬
‫אבל היא לא המקורית.‬
‫אבל זה יעבוד בתור תחליף? הבנתי! אלך להביא!‬
‫אל תזוז מפה, טוב?‬
‫- אי-אר 1059 -‬
‫אתה בסדר? זה לא עשה טוב לגוף שלך?‬
‫תודה.‬
‫אני מרגיש טוב יותר עכשיו.‬
‫יופי.‬
‫אז אדון, איך קוראים לך?‬
‫לא יודע.‬
‫מאיפה אתה?‬
‫אני לא זוכר כלום.‬
‫אני רק זוכר‬
‫שרצתי לפה הכי מהר שיכולתי, ערום...‬
‫ברחתי ממשהו...‬
‫ברחת ממשהו?‬
‫אני לא יודע מה, אבל זה היה מפחיד מאוד.‬
‫והיה שם צריף.‬
‫זה בטח מחסן עבודה של פרויקט הפיתוח מחדש.‬
‫גנבתי את הבגדים האלה משם.‬
‫בגלל זה הם לא מתאימים לך.‬
‫נכון.‬
‫סוף סוף חייכת! אני אוראן!‬
‫אוראן.‬
‫אז, אדון, אתה ציירת את זה?‬
‫כן, היה צבע במחסן.‬
‫אתה אומן?‬
‫לא יודע.‬
‫אבל היה לי דחף ליצור את זה...‬
‫אני יודעת!‬
‫קוראים לזה ציור מופשט.‬
‫ציור מופשט...‬
‫רובוטים מסוגלים לצייר‬ ‫בדיוק מה שהם רואים, נכון?‬
‫אז נדיר לראות רובוט מצייר תמונה כזו!‬
‫או שאולי אתה פשוט גרוע בסקיצות.‬
‫אולי.‬
‫אני אפילו לא יודע מה ניסיתי לצייר.‬
‫או למה עשיתי את זה.‬
‫אני פשוט לא יודע...‬
‫אדון!‬
‫שלום, אוראן.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מסתכל על הפרחים האלה.‬
‫פרחים?‬
‫אתמול, היו רק עשבים.‬
‫אה, הזכרת לי. הבאתי לך עוד!‬
‫עוד זרז אנרגיה!‬
‫ועוד צבעים!‬
‫צבעים?‬
‫אתה צריך עוד צבעים, לא?‬
‫אדון! הבאתי לך בגדים גדולים יותר!‬
‫סיימתי את הציור שלי...‬
‫זה...‬
‫סוף סוף הבנתי מה זה.‬
‫שדה פרחים?‬
‫הסקיצה שלך לא הייתה רעה בכלל!‬
‫בעצם,‬
‫זה גורם לי לדמוע.‬
‫תודה.‬
‫אוראן!‬
‫בוקר טוב, אטום...‬
‫את לא חושבת שמוקדם מדי ל"בוקר טוב"?‬
‫אתה חושב?‬ ‫-את שוב הולכת, נכון?‬
‫אה... מצאתי חתול, והוא ממש חמוד...‬
‫בקבוק ריק של זרז אנרגיה.‬
‫זה מה שהחתול שותה?‬
‫מצאתי את זה בילקוט שלך.‬
‫חיפשת בילקוט שלי בלי לשאול?!‬
‫מי הלכה לישון מיד אחרי שביקשה ממני‬ ‫עזרה בשיעורי הבית?‬
‫זה חתול רובוט.‬
‫אז דווחי עליו למשרד המדע.‬
‫לא!‬
‫אם הוא מקולקל,‬ ‫צריך לבקש מפרופסור אוצ'אנומיזו לתקן אותו.‬
‫מה מספר הדגם?‬
‫אני לא יודעת מה מספר הדגם.‬
‫הוא לא יוצר ביפן? באיזו מדינה ייצרו אותו?‬
‫חוץ מזה, הוא עדיין מפחד!‬
‫הוא סוף סוף מתחיל להתרגל אליי.‬
‫אני לא רוצה שיברח שוב!‬
‫אכיר לך אותו כשארגיש שהוא מוכן.‬
‫אז בבקשה אל תגיד כלום עד אז, טוב?‬
‫תודה! הלכתי!‬
‫אף פעם לא תהיה פופולרי בעיני בנות‬ ‫אם תמשיך להציץ בתיקים של נשים!‬
‫אדון!‬
‫איפה אתה, אדון?‬
‫אוי, לא, הוא באמת ברח שוב?‬
‫אדון!‬
‫אד... אה.‬
‫אוי, הבגדים שנתתי לך כבר כל כך מלוכלכים!‬
‫היי, אתה מקשיב לי?‬
‫סוף סוף הבנתי מה נולדתי לעשות.‬
‫הא?‬
‫הינה, תראי.‬
‫מאיפה הפרחים האלה באו?‬
‫תראי.‬
‫ואו, גרמת לפרח נובל לפרוח!‬
‫מה הכוח הזה?‬
‫זה... הכוח האמיתי שלי.‬
‫בגלל זה ציירת את הציור הזה.‬
‫אני לא בטוח.‬
‫אבל היה זכר לציור הזה בזיכרון שלי.‬
‫זה מדהים! אתה מחיה דברים!‬
‫חיים. את חושבת שבסוף נמות?‬
‫נמות?‬
‫כשהצלת אותי, זה מה שאמרת.‬
‫שאם לא נעשה משהו, אמות.‬
‫זה אומר שהמוח הממוחשב שלך יתקלקל.‬
‫פרופסור אוצ'אנומיזו אמר שתלוי במידת הנזק,‬ ‫יכול להיות שאי אפשר יהיה לתקן אותו.‬
‫גם אם יתקנו אותו, תהיה רובוט אחר.‬
‫זו המשמעות של מוות?‬
‫אה...‬
‫מה באמת המשמעות של מוות?‬
‫שדה הפרחים הזה מייצג חיים.‬
‫אבל יש עוד תמונה.‬
‫עולם של מוות.‬
‫עולם של מוות?‬
‫ריק מחיים.‬
‫מה זה?!‬
‫מה המפלצת הענקית הזו?!‬
‫מה זה?!‬
‫אני מפחד!‬
‫אדון! אדון, תירגע!‬
‫אתה בסדר.‬
‫אני פה.‬
‫אל תפחד.‬
‫זה בסדר.‬
‫בורה...‬
‫הא?‬
‫בורה...‬
‫בורה?‬
‫הגעתי עכשיו לסנטרל פארק, פרופסור אבולה.‬
‫זה היה מהיר יותר משחשבתי.‬
‫עברת במכס בלי בעיה?‬
‫בלי בעיה.‬
‫אני באתר שבו התרחש הטורנדו האחרון.‬
‫אני יודע שזו בקשה גדולה‬ ‫כי הפארק כל כך גדול.‬
‫זו לא בעיה, אדוני.‬
‫כי נתת לי את הגוף הזה.‬
‫כשתמצא את זה, תיזהר לא לגרום לזה נזק.‬
‫הוא עוד גוף שיצרתי, אחרי הכול.‬
‫אחזור על מספר הדגם שעליך למצוא.‬
‫אס-או-אל 2083553.‬
‫קוראים לו פלוטו.‬
‫איתרתי אותו, פרופסור אבולה.‬
‫יופי.‬
‫אני בדרכי.‬
‫פלוטו.‬
‫אני יודעת שאתה מסוגל, אדון!‬
‫תעשה שכל העולם יהיה כמו הציור הזה!‬
‫כמו הציור הזה...‬
‫כן! תוכל למלא את העולם בפרחים!‬
‫בגלל זה נולדת.‬
‫בגלל זה נולדתי...‬
‫בדיוק! אתה חייב להיזכר.‬
‫יש לך את הכוח להפוך את כל העולם לגן!‬
‫זה לא נכון.‬
‫לא נכון?‬
‫לא גן.‬
‫הא?‬
‫זה לא זה.‬
‫זה משהו הרבה...‬
‫כן?‬
‫הרבה יותר גדול. טבע אמיתי...‬
‫טורנדו.‬
‫יורד גשם.‬
‫היי, תראה!‬
‫פרחים פורחים אחד אחרי השני!‬
‫זה מדהים! צמחים גדלים כל כך מהר!‬
‫זה יפהפה!‬
‫יפהפה...‬
‫אוראן!‬
‫תתרחקי ממנו עכשיו, אוראן!‬
‫יש שדה אלקטרומגנטי מוזר סביבו!‬
‫אטום...‬
‫אוראן, את חייבת לבוא לפה עכשיו!‬
‫גם אתה, פרופסור אוצ'אנומיזו?‬
‫ביקשתי מאנשי משרד המדע לבוא!‬
‫אני לא מאמינה, אטום! הבטחת שלא תספר!‬
‫זה לא הזמן לזה!‬
‫יש משהו מסוכן ברובוט הזה!‬
‫צוות א', בעמדות!‬
‫צוות ב', בעמדות!‬ ‫-מה?!‬
‫גם משטרה?!‬
‫פרופסור?‬ ‫-מי ביקש שתתקשר למשטרה?‬
‫דיווחתי על זה לפי התקנות...‬
‫המפקח נקאמורה מהמשטרה! אתם בסדר?‬
‫איך יכולת...‬
‫איך יכולת לעשות את זה, אטום?!‬
‫אטום...‬
‫את חייבת לבוא לפה, אוראן!‬
‫אטום...‬
‫אטום.‬
‫שנאה.‬
‫עומס... על... המערכת...‬
‫עצור! עצור או שנירה!‬
‫אדון...‬
‫אני עומד להתפוצץ!‬
‫גל...‬
‫הזעם...‬
‫אש!‬
‫חכו!‬
‫כל כך הרבה רובוטים...‬
‫מוות...‬
‫מגיע להם למות.‬
‫כמה מהם אני...‬
‫הרגתי?‬
‫פרחים... במדבר...‬
‫עולם של מוות.‬
‫קרניים!‬
‫אדון!‬
‫אני לא מאמין!‬
‫מה קרה, פרופסור?‬
‫זה לא יכול להיות...‬
‫המוח הממוחשב שלו איננו!‬
‫מה זה היה?‬
‫הינה זה!‬
‫זה הגוף שלי!‬
‫מה?!‬
‫אני רובוט בנייה‬ ‫שעובד באתר הזה לפיתוח מחדש.‬
‫הא?!‬
‫סיימתי משמרת של 100 שעות,‬ ‫וכשרציתי ללכת הביתה,‬
‫ראיתי שהגוף שלי לשעות הפנאי נעלם.‬
‫אז זה הגוף שלך?‬
‫חיפשתי אותו. אני ממש שמח שמצאתי אותו!‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫רובוט בלי הבינה המלאכותית שלו...‬
‫איכשהו הפעיל את עצמו?!‬
‫זה שם.‬
‫כשקוראים לזה "אָנִימָה תועה" זה נשמע מכובד,‬
‫אבל זה בסך הכול רובוט בלי מוח ממוחשב,‬
‫שנשלט מרחוק עם גלים אלקטרומגנטיים.‬
‫אתה מרוצה עכשיו? זמן הטיול הקטן שלך נגמר.‬
‫חזור.‬
‫זה הגוף היחיד שלך, פלוטו.‬
‫ואל תשכח את הפקודות שלך...‬
‫להרוג את אטום.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬