Ustupte!
Není to bezpečné! Ustupte, prosím!
- Jaké jsou škody? - Inspektore Nakamuro.
Je to k neuvěření.
I když to bylo lokální tornádo, zasáhlo jediný náklaďák.
A ještě k tomu náklaďák, co převážel zvířata?
Ano.
Vezl lvy, tygry a gepardy. Celkem pět kusů.
Cože?
Máme problém, inspektore!
Mají dítě!
Nemůžeme něco dělat?
Záchranný tým je v pohotovosti,
ale musíme sejmout všechny najednou, jinak...
Sakra! Zavolejte další ostřelovače!
Co je?
Nějaká holčička překročila policejní pásku!
Co to vyvádí?
Nemáte se čeho bát.
No tak, pojďte ke mně.
Tak jsou hodní.
Nebojte se.
Teď!
Máme toho kluka.
Hej!
Jenom je těmi zbraněmi děsíte!
To je Uran!
Neuvěřitelný...
Cítila jsi, že se bojí?
Jo.
Takže mi chceš tvrdit,
že podle tebe byly ty kočky vyděšené?
To nevím. Asi...
A kvůli tomu ses teda
cestou do školy rozhodla pro tuhle tříkilometrovou zacházku?
Jo, přesně tak.
To dokážeš na takovou dálku vycítit strach nějakého zvířete?
No jo.
- Aha... - To máš úžasnou schopnost.
Hele...
Můžu už jít?
Omlouvám se, že vám sestra takhle přidělala problémy, inspektore.
Ale vůbec ne, hodně nám pomohla.
Přesně tak.
To jenom díky mně se ty kočky uklidnily a oni mohli zachránit toho kluka.
Zasloužila by si vyznamenání!
O něco tak nudnýho nemám zájem!
Uran!
Víc bych ocenila toho lva.
Moc se za ni omlouvám. Na shledanou.
Inspektore!
Dorazil náš host. Čeká u vchodu.
Cože? Kde je komisař Tawaši?
Už jsem mu volal.
Skvěle!
Kolikrát jsem ti říkal, abys nedělala takové zacházky.
Já si ale nemohla pomoct.
Počkejte chvilku.
Vy musíte tudy.
LIDÉ
NELIDÉ
Ne, tudy.
Opravdu?
Poslední dobou to vážně nejde poznat...
Tudy, prosím.
LIDÉ
Posloucháš mě, brácho?
Jasně.
Říkám ti, že to nebyla žádná zacházka.
Bylo to neskutečný.
Moc vám děkuju, že jste přijal naše pozvání.
Já jsem komisař Tawaši.
Rád vás poznávám, pane...
- Hej! Přines nám překladač. - Hned to bude!
To nebude třeba, umím japonsky.
Nejchytřejší muž ve Střední Asii se nezapře!
To teda!
Posaďte se, prosím.
Omlouvám se, že se setkáváme zrovna tady, profesore Abdulláhu.
To nemusíte, Japonsko je úžasné kdekoliv.
Obzvlášť v porovnání s Persií, kde jsem se narodil.
Přijel jste v rámci poválečné obnovy vaší země?
Přesně tak.
V Tokiu se bude pořádat Světová vědecká konference.
Mimochodem, pane profesore...
Naposledy jste v Japonsku byl před třemi měsíci, že?
Ano.
A setkal jste se přitom s právníkem Džun'ičiróem Tazakim, že ano?
Zpráva o jeho smrti mě šokovala.
Říkal jsem si, proč museli zavraždit zrovna tak skvělého muže.
Jste poslední, kdo se s ním viděl.
Samozřejmě vás z ničeho nepodezříváme.
K té vraždě došlo, zrovna když vaše letadlo odlétalo.
Jen by mě zajímalo, jestli jste si nevšiml něčeho podezřelého.
Úžasně jsme si popovídali.
To on přece jen navrhl Mezinárodní zákon o robotice.
Z celého srdce si přál,
aby roboti a lidé žili v harmonii.
Roboti toho cítí mnohem víc, než si lidi myslí.
No jo.
Akorát ty pocity nedokážeme dobře vyjádřit.
Bez detektoru nás prý nikdo nerozezná od lidí,
ale já to poznám hned.
Lidi mají komplikovanou mimiku.
Takovouhle.
Ten chlápek...
Jaký?
Ten, co procházel detektorem. Nedokázal jsem říct,
jestli je to člověk, nebo robot.
Mnohokrát vám děkuju za spolupráci.
Promiňte, že jsem vám nedokázal víc pomoct.
Hej! Říkal jsem, abys to vypnul!
- Promiňte! - Pan profesor...
Ve válce jsem přišel o většinu těla.
Omlouvám se!
Nemáte se za co omlouvat.
Slyšel jsem, že dneska v Tokiu řádilo tornádo.
Přesně tak...
Kde se objevilo?
Strach...
Ty kočky už jsou v pořádku, ne?
Ten pocit mě přepadl naprosto zničehonic.
Úplně přisvištěl!
Že by se netýkal jenom těch koček?
Nejsem si jistá...
A to samé jsi cítila i teďka?
Strašně slabě.
Odkud?
To nedokážu říct.
Lvi svůj strach skrývají, když se bojí.
Zrovna teď
tady ale největší strach
cítím z tebe.
Zase ses na ně díval?
Neměl by sis to tak vyčítat.
Poslyš, Heleno...
Zajedeme si na dovolenou.
Na dovolenou?
Nedávno jsme to probírali.
Ty si můžeš vzít volno?
Nadřízení ty útoky na roboty zatím nechtějí dál prošetřovat.
No jo, změna prostředí nám jedině prospěje.
Přesně tak.
Taky si myslím.
Co bys řekla na Japonsko?
Japonsko?
Byl jsem tam pracovně a je tam krásně.
Nechám to na tobě.
CESTOVKA MARCO POLO
Vítám vás u Marca Pola.
Už jsem vaše služby jednou využil...
Pan Gesicht, že ano?
Rád bych si udělal rezervaci.
Děkujeme.
- S manželkou bychom chtěli do Japonska. - Hned to bude.
Předpokládám, že žena se asi bude muset nejdřív zaregistrovat.
To nebude třeba, už je u nás zaregistrovaná.
Vždyť ještě nikdy nebyla mimo Evropskou unii.
Kdysi jste se u nás oba registrovali, ale pak jste svoji rezervaci zrušili.
- Opravdu? - Kdy?
Před dvěma lety jste se chystali vyrazit do Japonska.
Před dvěma lety? Do Japonska?
Před dvěma lety
jsme spolu byli ve Španělsku kvůli mému výcviku pro Europol.
Přesně tak.
Na rok jsme žili v Madridu.
Máme i plno fotek.
Tohle je Sagrada Família.
A tohle je Andalusie.
Pamatuju si, jak jsi zakopla a úplně jsi mezi těmi slunečnicemi zmizela.
No jo, musel sis dokonce zapnout GPSku, abys mě našel.
Pořídili jsme vážně spoustu fotek.
To teda.
Možná až moc?
Snažíme se napodobovat lidi, ale tolik se nikdy nefotíme.
Užili jsme si to, co?
Jo, strašně moc.
A pak jsme podle všeho chtěli jet i do Japonska.
Hotovo, Gesichte.
Jsi naprosto v pořádku.
Děkuju, pane profesore.
Když jsi mě požádal o kontrolu,
určitě cítíš, že s tebou něco není v pořádku,
ale podle dat jsi jako rybička.
Pořád si myslím, že jsi jenom vyčerpaný.
Neměl by ses kvůli tomu Brandovi tak užírat.
Lidská paměť je úžasná věc.
Dokážeme totiž zapomínat.
Kdybychom se pořád trápili vzpomínkami, nemohli bychom normálně žít.
Proto zapomínáme.
U robotů to tak ale nefunguje.
Vy si pamatujete každý detail.
Když na něco chcete zapomenout, musíte to vymazat.
Pane profesore.
Máte nějaký záznam o tom, že by se mi mazala paměť?
Ne, nic takového tady nevidím.
A co známky po vkládání umělých vzpomínek?
Tím myslíš falešné vzpomínky?
Ano.
Kdysi jsem slyšel, že se to dělalo v nápravných zařízeních,
ale dneska mají práva i roboti.
Proč se ptáš?
Je možné, že mi někdo vymazal paměť a nasadil do hlavy falešné vzpomínky?
Co když kvůli tomu mívám ty noční můry?
To je zajímavá teorie.
Teď mám jednání. Nepočká to?
Bude to jen minutka, pane řediteli!
Řekneš mi to pak.
Vy jste Gesichtovi provedl něco s pamětí?
Pane řediteli!
Kolik robotů Gesichtova ražení ještě existuje?
Kolik dalších robotů po celém světě
může být zbraněmi hromadného ničení?
Celkem jich bylo sedm.
Přesně tak.
V rámci těch incidentů zničili už tři:
Mont Blanca, Northa č. 2 a Branda.
Už zbývají jenom čtyři.
A jedním z nich...
je právě Gesicht.
To přece není žádná odpověď!
Provedl jste mu něco s umělou inte...
Investovali jsme do něj neskutečné množství peněz!
Ty jsi tu jen od toho, abys mu dělal údržbu.
Nic víc.
Co jste mu provedl?
Co přede mnou tajíte?
Ty rohy...
Takže za tím stojí ten samý vrah?
Co na to říkáte, detektive Gesichte?
Ne, někdo ho jenom kopíruje.
Jak to víte?
Pachatel na sobě měl hybridní obuv,
ale stejně po sobě zanechal stopy.
Váží 78 kilogramů
a měří 175 centimetrů.
A tamten šuplík...
se mu nedařilo otevřít v rukavicích, tak si je na chvilku sundal.
Jsou na něm otisky prstů.
Forenzní!
Takže se sem vloupal a chtěl to hodit na toho vraha?
Nejspíš.
Jste fakt úžasný. Dokonalý jako vždy.
Dokonalý...
Prý jste si vzal dovolenou.
Promiňte, že jsem vás sem volal, ale pomohl jste nám.
Detektive Fersene.
My už jsme se jednou potkali, že ano?
Ale no tak, jako robot byste měl mít lepší paměť než já!
Před třemi lety jste nám pomohl s jedním případem v Salzburgu.
Před třemi lety?
Jo. Hned, jak jste se vrátil ze 39. středoasijské války.
Vyprávěl jste mi hromadu historek.
No jo, tu noc jste v baru U Karla vypil sedm piv.
Vidíte, že si to pamatujete!
Na pivo nedám dopustit.
Rád jsem vás zase viděl.
Nápodobně.
Někdy zase musíme na jedno zajít.
Na události před třemi lety si pamatuju dokonale.
Od konce 39. středoasijské války uplynuly už čtyři roky
a do Persie začíná pronikat demokracie...
Třicátá devátá středoasijská válka...
Tady vojenská policie!
V této oblasti se skrývají teroristé!
Vyzýváme obyvatele, aby se okamžitě evakuovali!
Opakuji!
V této oblasti se skrývají...
Tady nejsou.
Tady žádný teroristi nejsou!
Byly tu jenom děti!
Shodili jste bombu na moje spící dítě!
Jak můžete tvrdit, že nás osvobozujete?
Copak je vraždění dětí nějaká spravedlnost?
Jestli máš aspoň kouska lidskosti,
musíš přece vědět, jak se cítím!
Já jsem robot.
Přestaň!
Je...
Propadl zoufalství.
Tuhle emoci jako robot nejspíš nedokážeš pochopit.
Zoufalství...
Vzpomínám si i na to, co se stalo před čtyřmi lety.
Je po mně!
- Promiň! - To je na prd.
- Vždyť jsem to dostal teprv včera, mami! - Hansi.
Proč si nepořídíme robotí služku?
- Ve třídě ji mají všichni kromě... - Hansi!
Máma dělá, co může.
Dávej si pozor na pusu.
Stejně máš při jídle hraní zakázané.
Dobře...
Co máš dneska v plánu?
Je přece výročí smrti tvého bratra.
Zajedeš pro jeho tělo, ne?
No jo, jsou to už tři roky.
Pořád nemůžu uvěřit, že nám ho nedali tak dlouho.
Jsou na to zákony.
Těla zločinců si policie nechává tři roky.
Nedá se nic dělat. Byl to odpad společnosti.
Ale pro mě...
to byl zároveň skvělý brácha.
Chci mu dopřát náležitý pohřeb,
ať už byl jakýkoliv.
Včera večer v jednom berlínském hotelu došlo k výbuchu.
Zahynul při něm soudce Neumann z ministerstva spravedlnosti.
Neumann byl prvním robotím soudcem na světě
a proslavil se například průlomovým rozsudkem v Greifeltově soudním sporu.
Příčina exploze je stále neznámá, ale podle forenzního...
Dobré ráno, Adolfe.
Už se to dostalo do zpráv.
O čempak to mluvíš?
O té vraždě robotího soudce... Teda jeho zničení.
Smrt strojům.
Smrt strojům!
Ostatky číslo 902886.
Tudy, prosím.
V souladu s Königovým zákonem
bereme na vědomí uplynutí tří let a tímto vám vracíme tělo zesnulého.
Přeberete si ho?
Ano.
Tady mi to podepište.
Nemusím... se na něj dívat, že ne?
Vzhledem k jeho zraněním bych to ani nedoporučoval.
Podle policie ho zastřelili.
Byla použita přiměřená míra násilí.
Zadejte cíl cesty, prosím.
Hřbitov Hofgarten.
Rozumím.
I když ne, změna plánu.
K doktoru Schillerovi.
Rozumím.
Omlouvám se, že jdu takhle bez ohlášení.
Chcete, abych se podíval na tělo vašeho bratra?
Ano.
Něco se vám na pitevní zprávě nezdá?
To vyloženě ne...
No, alespoň se s ním rozloučíte.
Tak jo.
Co to...
Doktore?
Stalo se něco?
Ne, vůbec nic.
Roboti poslední dobou do restaurací chodí víc a víc.
Říká se, že prý přemýšlí jako my,
ale já ti nevím...
Něco takového bys radši neměla říkat nahlas.
Podle světových zákonů o robotice je to diskriminace.
Než se vrátím domů, musím si ještě něco zařídit.
Klidně jeď napřed.
Dobře, dávej na sebe pozor.
Máme tu několik ozbrojených lupičů!
Prchají v armádním voze!
Dostali se do obvodu N-6!
Tady Gesicht. Zkusím je odříznout.
Vidím vozidlo s podezřelými. Žádám o povolení ke střelbě ze SAAW!
Povoleno!
Dostal jsi je, Gesichte?
Poškodil jsem jim kola.
Ruce vzhůru!
Ani hnout!
Dobrá práce, Gesichte.
To byla protitanková střela?
Ne, na takové vozidlo je potřeba speciální munice.
Tak co to bylo?
Speciální střela.
Ze zeronia.
Bratři a sestry!
Mým snem je z povrchu zemského vymýtit všechny roboty do jednoho.
Je načase těm ohavným strojům ukázat, kam patří!
Slibuju vám zrušení všech světových zákonů o robotice!
Zrušení všech světových zákonů o robotice!
Zrušení polibotů!
Roboti jsou naši sluhové!
Roboti jsou otroci!
Roboti jsou nám podřadní!
Smrt strojům.
- Smrt strojům! - Smrt strojům!
Promiň, že jsi musel čekat.
Takže...
O čem sis to chtěl promluvit?
Dneska jsem si byl pro bratrovo tělo.
Aha...
Pro jeho tělo...
Nedalo se nic dělat, smrt si zasloužil.
- Akorát... - Copak?
Byl úplně na kaši.
Na kaši?
Takovou zbraň proti člověku nikdy neměli použít.
Řekli mi, že náboje takového kalibru
dokážou používat jen roboti.
Cože? Jestli je to pravda, bude z toho obrovský skandál.
Ano, podle 13. článku zákona o robotice
roboti člověku ublížit nedokážou.
Tu munici navíc může používat jedině pár robotů na světě.
Co to bylo za munici?
Speciální zeroniová.
Aha.
Vím, o jakého robota se jedná.
Byl to detektiv Gesicht.
Do žádného jiného robota Europol ještě nevlil tolik peněz.
Vyřešil nespočet obtížných případů.
Ve 39. středoasijské válce
sloužil jako člen mírových jednotek.
Jestli tvého bratra zavraždil on,
je to vážně odporná představa.
Můj bratr...
byl lidská špína.
Ale stejně...
si nezasloužil skončit jako mastný flek.
V tom s tebou naprosto souhlasím, Adolfe.
Pomozte mi, prosím!
Pomozte mi ho zničit!
To už je doba.
Tenhle oblek jsem měl naposledy ve válce.
Udržoval jsi ho?
Jak se dalo.
Musel jsem být nenápadný.
Odvážet bojový oblek bez dovolení je...
Promiň, že jsem tě o to prosil.
Neomlouvej se, známe se už dlouho.
Co s ním ale hodláš dělat? Jestli se to provalí, seberou ti licenci.
To je mi jedno.
Odcházím do důchodu.
Herakle...
Armádní obleky jsou jiná liga!
Oproti těm zápasnickým mají mnohem víc koní.
Levá paže je trošku slabší.
Dobře, seřídím ti ji.
Dvě slunce?
Herakle!
Polibot nedávno použil zeroniovou munici.
Víc nám k tomu řekne mluvčí Europolu, pan Wagner.
Ano, museli jsme zastavit obrněné vozidlo.
Kdyby zasáhla člověka, rozdrtila by ho na kousky.
Pro její užití je potřeba povolení našeho ústředí.
Pro ochranu lidí děláme maximum.
Vždyť se můžete splést!
Opakuji, že děláme maximum.
Kolik robotů může tuhle zeroniovou munici používat?
Lidi mají pocit, že na ně na každém rohu číhá popravčí.
Debata se vyostřuje. Teď nás ale čekají reklamy.
Co ty na to?
Tenhle pořad jsme zařídili my.
Naše mediální strategie pomaličku nese ovoce.
Nějakou chvíli to ale potrvá.
Není kam spěchat.
Naším cílem je teď Gesichta kritizovat na každém kroku.
Proklepl jsem si jeho harmonogram.
Za pár dní odjíždí na dlouhou dovolenou.
Už nemáme moc času.
Může si utéct sebedál, ale my nepolevíme.
Ale...
Když to uspěcháme, provalí se, co byl tvůj bratr zač.
I mně se upřímně udělalo zle, když mi řekli, co provedl.
Kdyby se to dozvěděla veřejnost,
všichni by se obrátili proti nám a na roboty by zapomněli.
To snad chápeš, ne?
Počkej. Kam si myslíš, že jdeš?
Herakle!
Jsi v pohodě?
Tahle energetická reakce...
To je fotonová energie!
Epsilone!
To teda bylo představení. Takhle zdravíš každého?
Omlouvám se.
Měl jsem ale pocit, že tě musím zastavit.
Zastavit?
Je pořád naživu, ne?
Ten nepřítel, který zničil Mont Blanca, Northa č. 2 a Branda.
Nezapomínej, že jde i po tobě.
Já vím.
Tak proč jsi mě zastavil?
Nesmíš s ním bojovat!
Takže jsi pacifista?
Proto ses odmítl účastnit té války?
Nebyla spravedlivá.
Spravedlivá?
I když v ní umřelo tolik robotů?
Jenom máš nahnáno
a hledáš výmluvy.
Máš pravdu, že se bojím.
Prý jsi pak musel v dost hrozných podmínkách
odklízet škody po válce.
Celý svět se mi za to vysmíval,
zatímco vás opěvovali jako hrdiny.
Ale získal jsem díky tomu něco drahocenného.
Drahocenného?
Potkal jsem nespočet sirotků,
kterých jsem se ujal a vychovával je jako vlastní.
Jo, slyšel jsem, že sis jako robot osvojil lidské děti.
Další důvod, proč tě kritizovat.
Takže mi chceš říct, že jsi poznal lásku, nebo co?
I vás ta válka určitě něco naučila, ne?
Možná nenávidět?
Mám za to,
že se pomalu stáváme lidmi.
A když to přeženeme,
vzejde z toho jen trápení.
Podle mě...
je tohle první známka.
Známka?
Musíme se vymanit...
z koloběhu nenávisti.
Je to fakt prvotřídní zboží.
Používalo se ve středoasijský válce, ale teď ho zakázali vyrábět i prodávat.
Příruční kazetový dělo. Takový raketomet s naváděnýma střelama.
Jakmile zaměří na cíl, nikdy nemine.
Pak vybuchne uvnitř těla, takže si poradí i s roboty.
Bacha! Dávejte si majzla.
Jenom za držení vás můžou zabásnout za pokus o vraždu.
Nikoho nezabiju.
Minimálně ne člověka.
Když jsem byl malý,
všude začali používat roboty, což dramaticky zvýšilo produktivitu.
Kvůli téhle „robotické restrukturalizaci“ ulice zaplnili lidi, co přišli o práci.
Táta byl jeden z nich.
Mám hlad!
Tak se skočíme nadlábnout.
Ty jo, zase jenom sendvič...
Dal bych si steak...
Přestaň plácat blbosti.
Myslíš, že už táta sehnal nějakou práci?
Kdyby něco našel, přestal by hledat.
Bude to v pohodě.
Žádný strachy.
Kdy se k nám vrátí máma?
Bude to dobrý.
Nedělej si starosti...
Taky bych chtěl míč...
Tady máte ten míč.
Hustý! Je úplně nový!
Kde jsi ho vzal?
To neřeš. Běžte si hrát.
Díky, tati!
Tumáš!
Hopla!
Hej!
Lapil jsem pachatele!
Ukradl z obchodu míč!
To jsem nebyl já! Nic jsem neprovedl!
Lapil jsem pachatele!
Je mi to líto! Pusť mě, prosím!
Sakra!
Odpusť mi to!
Do hajzlu!
Když se po pár dnech vrátil domů,
stal se z něj alkoholik.
O tři měsíce později...
pak skočil ze střechy.
Brácho?
Tohle jsi chtěl, že jo, Adolfe?
Tumáš.
To je... elektronický gympl!
Co to máš s rukou?
Musel jsem ho sejmout.
Sejmout?
Robota.
Oni nás oddělat nemůžou,
ale my je klidně jo.
Pořádně se uč, Adolfe.
Abys mohl stvořit svět bez robotů.
Míří na předměstí?
Všiml si, že ho sleduju?
Tohle je moje šance!
Co tam dělá?
Teď!
Sakra!
Ty asi budeš Epsilon.
Promiň, že jsem tě sem zavolal tak najednou.
To nic, tohle bychom nemohli probírat přes síť.
Jsi jediný, kdo dokáže zatknout našeho nepřítele.
Ten umřel v boji s Brandem.
To je oficiální stanovisko Europolu.
A ty tomu vážně věříš?
Musíme zastavit Herakla.
Musíme zamezit tomu, aby ho vyzval na souboj.
- To platí i pro tebe. - Mně to říkat nemusíš.
Jsem policista.
Tímhle tempem vypukne další válka.
To se už ale nikdy nesmí stát.
Nikdo další by si neměl projít tím, co zažili sirotci, o které se starám.
Slyšel jsi už o syndromu perské války?
Slyšel.
Říká se tak závažné psychické újmě, kterou způsobila.
Několik mých dětí má hodně silné příznaky.
Jeden chlapec obzvlášť...
Celá jeho vesnice zmizela v jediném okamžiku.
Nikdo kromě něj nepřežil.
Úplně ji srovnali se zemí.
Do paměti se mu vpálilo jediné...
Nějaký obr, který mířil směrem k poušti.
Dodneška dokáže vyslovit jediné slovo...
Podivný zvuk, který tehdy vydávala ta věc.
Bora...
Brácho!
Copak? Jestli si nepohneš, přijdeme pozdě.
Necítil jsi něco, brácho?
Co bych měl cítit?
Jako by se nějaké zvířátko klepalo strachy,
protože nemůže trefit domů.
Už zase?
Jdu ho najít!
A co škola?
Něco jim navykládej!
Já se z ní jednou zblázním.
PROBÍHÁ PŘESTAVBA ZÁKAZ VSTUPU
Že by tudy?
Co to má být?
To je teda čmáranice.
Promiňte...
Haló.
Jste naživu?
To vy jste tu brečel?
Jste robot, že jo?
Musím to nahlásit!
Počkej...
Nebojte se!
Hned někoho přivedu.
Profesor Očanomizu dokáže spravit cokoliv!
To není třeba...
Je! Jestli tu takhle zůstanete, umřete!
Nech mě být...
To nemůžu!
Nevolej žádného člověka...
Tak co potřebujete?
Jaká energie vás pohání?
SOL 208355...
O něčem takovém slyším poprvé.
Tak ER 1059...
Akorát jenom částečně.
Ale poslouží jako náhrada, ne? Dobře! Hned pro ni skočím!
Počkejte tu na mě!
Jste v pořádku? Není to s váma kompatibilní?
Děkuju.
Hned je mi líp.
To je dobře.
Jak se jmenujete?
Nevím.
Kde jste se tu vzal?
Nic si nepamatuju.
Vybavuju si jenom,
že jsem nahý utíkal ze všech sil...
Před něčím...
Před něčím jste utíkal?
Nedokážu říct před čím, ale bylo to hrozně děsivé.
Tamhle jsem pak našel nějakou budku.
Ta je pro dělníky, co provádí rekonstrukci.
Ukradl jsem z ní nějaké oblečení.
Tak proto vám vůbec nesedí.
No jo...
Konečně jste se usmál! Já jsem Uran!
Tak Uran, jo?
Tohle jste namaloval vy?
Jo, v té budce měli i trochu barvy.
Vy jste malíř?
Nevím.
Prostě jsem měl takové nutkání...
Já vím, co to je!
Říká se tomu abstraktní umění.
Abstraktní umění...
Roboti vždycky malují přesně to, co vidí,
takže je to opravdová vzácnost!
Anebo jenom neumíte malovat.
Možná.
Sám nemám tušení, co to má být.
Ani proč jsem to namaloval.
Nevím nic...
Haló!
Ahoj, Uran.
Co to děláte?
Prohlížím si květiny.
Květiny?
Včera tu rostla jenom tráva.
Něco pro vás mám!
Další energetický nápoj!
A barvy!
Barvy?
Aby byl ten váš obraz pestřejší!
Haló! Nesu vám větší oblečení!
Dokončil jsem ho...
To je...
Vzpomněl jsem si, co to mělo být.
Louka plná květin?
Nakonec přece jenom umíte malovat.
Vždyť...
mi z toho vhrkly slzy do očí.
Děkuju.
Uran!
Dobré ráno, brácho...
Není na „dobré ráno“ trochu brzo?
- Myslíš? - Zase se vykrádáš ven?
No jo... Našla jsem strašně roztomilou kočku...
To mi pověz, odkdy kočky...
pijou energetické nápoje.
Měla jsi ho v aktovce.
Proč se mi hrabeš v aktovce?
Kdo mě tu prosil o pomoc s domácím úkolem a pak místo toho šel spát?
Je to robotická kočka.
Tak ji nahlas ministerstvu vědy.
To nemůžu!
Jestli je rozbitá, měl by se na ni podívat pan Očanomizu.
Co je to za model?
Nemám tušení...
Takže není vyrobená v Japonsku? Z jaké je země?
Pořád je strašně vyděšená!
Konečně si na mě začíná zvykat.
Takhle by zase utekla!
Až jí to nebude vadit, seznámím vás.
Mohl by sis to do té doby nechat pro sebe?
Díky! Tak se zatím měj!
Jestli se budeš dámám hrabat v taškách, nikdy si nenajdeš holku!
Haló!
Haló! Jste tady?
To ne, snad doopravdy neutekl.
Haló!
Ha...
Vám už se povedlo zamazat to nové oblečení?
Posloucháte mě vůbec?
Vzpomněl jsem si, kvůli čemu jsem na světě.
Podívej.
Kde se tu vzalo tolik kytek?
Sleduj.
Ty jo! Ta zvadlá kytka zase rozkvetla!
Jak to děláte?
Tohle je...
moje skutečná moc.
Tak proto jste to namaloval.
To pořád nevím.
Matně jsem si ten obraz vybavil, když jsem zalovil v paměti.
Jste úžasný! Dokážete věcem vracet život!
Život... Myslíš, že jednou umřeme?
Prosím?
Když jsi mě přišla zachránit, říkala jsi,
že tady umřu.
Protože by se vám rozbil mozek.
Pan Očanomizu říkal, že kdyby se poškodil moc,
už by se nedal spravit. Nebo dal, ale byl by z vás jiný robot.
Takže to znamená „umřít“?
Co je to vlastně „smrt“?
Tahle louka představuje život.
Pod ní je ale ještě jeden obraz...
Svět smrti.
Svět smrti?
Mrtvý svět...
Co to má být?
Co je to za obrovskou věc?
Co to je?
Mám strach!
No tak! Uklidněte se!
To je dobrý.
Jsem tu s váma.
Nebojte se.
To nic.
Bora...
Bora?
Právě jsem dorazil do Centrálního parku, profesore Abdulláhu.
Jsi rychlejší, než jsem čekal.
Přes letištní kontrolu ses dostal bez problémů?
Ano.
Jsem na místě posledního tornáda.
Promiň, že musíš prozkoumat tak rozsáhlou plochu.
Neomlouvejte se.
S tím tělem od vás to nebude problém.
Až ho najdeš, dávej pozor, ať ho nepoškodíš.
Přece jenom je to taky můj výtvor.
Ještě jednou ti zopakuju číslo modelu.
SOL 2083553.
Jmenuje se Pluto.
Našel jsem ho, profesore Abdulláhu.
Výborně.
Jdu si pro tebe...
Pluto.
Podle mě to zvládnete!
Určitě proměníte celý svět. Jako tenhle obraz!
Jako tenhle obraz?
Jo! Díky vám všude rozkvetou kytky!
Kvůli tomu jste na světě.
Kvůli tomu jsem na světě...
Přesně tak! Jenom si vzpomeňte.
Máte moc změnit svět ve velikou botanickou zahradu!
To není pravda.
Není?
V botanickou zahradu ne.
Vůbec ne.
Dokážu něco většího...
A co?
Mnohem většího. Stvořím skutečnou přírodu...
Tornádo?
Prší.
Podívejte!
Vykvétá jedna za druhou!
To je neuvěřitelný!
Rostou další a další!
To je nádhera!
Nádhera...
Uran!
Hned od něj běž pryč!
Obklopuje ho divné elektromagnetické pole!
Brácho?
Rychle pojď k nám, Uran!
I vy, pane profesore?
Zavolal jsem na ministerstvo vědy!
To je od tebe hnusný! Slíbil jsi, že to neuděláš!
Na tohle teď nemáme čas!
Ten robot je nebezpečný!
Tým A je na místě.
Tým B je na místě.
Je tu i policie?
- Pane profesore? - Proč jsi volal policii?
Nahlásil jsem to podle předpisů.
Jsem inspektor Nakamura! Jste v pořádku?
Jak jsi mohl...
Jak jsi to mohl udělat, Atome?
Atom...
Prostě pojď sem, Uran!
Atom...
Atom.
Nenávist.
Nedokážu... ji potlačit...
Stůj, nebo budeme střílet!
Počkejte...
Exploduju!
Ten vztek...
pořád sílí...
Palte!
Počkejte!
Tolik robotů...
Smrt...
Zaslouží si umřít.
Kolik jsem jich zabil?
Kolik jsem...
Květiny... na poušti...
Svět smrti.
Rohy!
Hej!
To není možné!
Co se děje, pane profesore?
To nemůže být pravda.
Nemá žádnou mozkovou jednotku!
Co to je?
Tady ho máme!
To je moje tělo!
Cože?
Jsem stavební robot... který tady pracuje na rekonstrukci.
Když mi skončila 100hodinová směna, chtěl jsem jít domů,
ale nemohl jsem najít svoje tělo.
Takže... tohle je tvoje tělo?
Ano. Mám hroznou radost, že jsem ho našel!
Co se to tu sakra děje?
Jak se mohl aktivovat...
bez umělé inteligence?
Tady je.
Kdybys jenom dálkově neovládal roboty bez mozkové jednotky,
asi bych tě nazval bloudící duší.
Snad jsi spokojený, protože procházka skončila.
Vrať se.
Tohle je tvoje jediné tělo, Pluto.
Svoje rozkazy znáš.
Zabij Atoma.
Překlad titulků: Petr Kabelka