PLUTO
Degeaba!
Focul s-a extins în pădurea din Districtul 3!
Nu pot veni mai multe elicoptere?
Așa, toți munții vor fi pârjoliți!
La naiba! De ce se împrăștie așa rapid?
Ce s-a întâmplat aici?
Copacii sunt dezrădăcinați.
S-a prăbușit ceva?
Nu ni s-a raportat nimic de genul ăsta.
Mont Blanc...
Profesore Reinhardt!
Mont Blanc-ul meu!
Domnule profesor!
Dați-mi drumul!
Nu, dle profesor! E periculos să vă apropiați!
Nu mai are semnal...
Am pierdut legătura cu Mont Blanc!
Ce s-a întâmplat, Gesicht?
Păi...
Nimic.
Pari obosit în ultima vreme.
Nu muncești prea mult? Poate ar trebui să-ți iei concediu.
Sunt bine.
Nu-ți face griji!
După cum vedeți, fumul alb încă se ridică, după două zile
și pe alocuri se mai zăresc focuri.
Conform anchetatorilor,
Mont Blanc, robotul responsabil cu Fondul Forestier Elvețian,
a fost găsit bucăți, la marginea incendiului.
Mont Blanc era un robot ghid montan de renume mondial,
renumit pentru prietenia cu mulți copii și alpiniști.
A programat o strategie de curățat copacii
prietenoasă cu natura.
Întreaga lume transmite condoleanțe
pentru iubitul Mont Blanc.
Da, Gesicht. Vă ascult.
Da. Am înțeles.
Vin imediat.
E vorba de muncă. Trebuie să plec.
Dar micul dejun?
Helena!
Plecăm în concediu când pot să-mi iau liber?
Mi-ar trebui mai multă odihnă, nu?
Nu mă așteptam să te aud spunând asta.
Victima locuia în acest apartament. Bernard Lanke, de 42 de ani.
Era un susținător important al Legilor Roboților.
Era om?
Da. Era.
Frate, e groaznic!
Hei, tu!
Nu intra în perimetrul crimei fără permisiune!
Dle inspector, el e cel trimis de Europol.
Încântat.
Înțeleg. Scuze!
Inspector Wallace, de la poliția orașului. Încântat.
După cum vezi, locul a fost întors cu susul în jos.
Ne va lua ceva timp să aflăm dacă a fost luat ceva.
Nu cred că asta e opera unui hoț.
Nu? Cum poți fi sigur?
Nu pare să fi fost răscolit.
Zău așa! Cu atâtea pagube...
Îmi dau seama.
Camera abia a fost atinsă.
Atunci, ce părere ai despre asta?
Ce-s chestiile ca niște coarne care-i ies din cap?
Da, eu sunt.
Da.
Ce?
Un punct de control a fost pătruns!
Trimiteți imediat ambulanța aeriană!
Doar tu ai fost atacat, dle polițist?
Și Robby era la punctul de control.
Colegul meu...
Adică, un robot polițist.
Modelul PRC1332...
Incredibil ce ușor au distrus un robot polițist!
Dle inspector!
Un suspect de vreo 20 de ani, cu șapcă roșie și brațele tatuate
a fugit spre zona de Redezvoltare, din Centrul Vechi.
Câte doi, cercetați...
Am zis câte doi!
Fir-ar să fie! Europol, pe naiba!
Nu te mai împotrivi!
N-am făcut nimic!
Pe țeava aia de metal ai urme din învelișul robotului polițist.
Un dependent de droguri...
Ești drogat cu noi.
L-ai luat acum 40 de minute.
Cam așa e?
De la cine îl iei?
De la unul, Shultz, de pe strada Karl-Heinz.
La ce oră te-ai văzut cu el?
Înainte de 05:00, azi.
Dacă traficantul confirmă asta, ai un alibi.
Cam atunci a fost ucis Bernard Lanke.
Ucis?
Tu ai atacat polițistul doar ca să eviți arestul pentru deținere de droguri.
Și ai distrus un robot polițist, pe Robby.
Pot să-ți citesc drepturile și să te arestez în liniște sau...
Te rog, nu mă împușca!
Calmează-te!
Arma asta trage doar cu gaz tranchilizant.
Sunt construit să nu pot răni oameni.
Sunt un robot.
Cine sunteți?
Numele meu e Gesicht. Sunt un detectiv special de la Europol.
Cu ce vă pot ajuta?
Sunteți soția lui Robby?
Da.
Mă tem că am vești proaste.
Doriți un ceai?
Cum sunteți și dv. un robot, sigur veți mima doar că îl beți.
Se zice că noi, roboții, ne putem ascuți simțurile de tip uman, trăind ca oamenii.
E adevărat.
Dar plăcerea de a bea ceai e greu de înțeles.
Mai ales pentru un model învechit ca mine.
Lucrez ca menajeră pentru o familie.
Și băiatul lor... E om, desigur.
Familia luase un câine, de dinainte să se nască fiul.
Băiatul și câinele au crescut împreună, ca frații.
Dar câinele a murit.
Doriți să vă șterg o parte din memorie?
Vă rog să nu-mi ștergeți amintirile despre soțul meu!
E îngrozitor!
Victima este Bernard Lanke.
Avocat de vază pentru Legile Roboților.
Înțeleg.
Probabil că foarte mulți n-au la suflet
un savant care a luptat așa ca el pentru drepturile roboților.
Iar acesta e cadavrul găsit.
Ce-s chestiile alea ca niște coarne?
Nu sunt sigur.
Totuși...
Ăsta e...
Aici a fost distrus Mont Blanc, de la Fondul Forestier Elvețian.
Coarne.
Adică ambele crime au același făptaș?
Oamenii nu pot face bucăți un robot puternic, ca Mont Blanc.
În plus, la momentul crimei
nu erau urme de om în apartamentul lui Lanke.
Nu erau urme de om...
Stai, Gesicht!
Lanke era om!
Da.
Articolul 13 din Legile Roboților
spune: „Un robot nu poate răni sau ucide oameni.”
Dacă există un robot care poate ucide oameni,
ar fi prima oară în opt ani...
Voi găsi făptașul.
Fie că e un robot sau un om,
un demon sălășluiește în el.
Bizar soclu, nu?
Inițial, planul era să pună pe el statuia din bronz a lui Mont Blanc.
Dar Mont Blanc s-a opus.
A spus că ar fi greșit
ca statuia lui să strice priveliștea Alpilor.
Ba chiar a insistat că, într-o bună zi, va ajunge fier vechi.
„Vă rog, pulverizați-mi corpul, topiți-l și reciclați-l!”, a spus el.
Dar era încă în floarea vârstei...
Mont Blanc a fost un adevărat erou.
S-a alăturat forțelor păcii în al 39-lea Război al Asiei Centrale.
Nu doar că a ajutat regatul Persiei să recapete pacea, din haos și chin,
dar a și prins teroriștii care se ascundeau, fără vărsare de sânge.
Fără el, Asia nu ar fi avut parte de pacea de care se bucură acum.
Era și poet.
Putea cânta cu păsările și conversa cu arborii din pădure.
Oamenii aceia s-au oferit să facă asta fără să ceară nimic.
Toți îl iubeau pe Mont Blanc, fiul meu.
Mont Blanc. Era îngerul păzitor al munților.
În trei zile, zeci de mii...
ba chiar sute de mii vor veni la acest memorial
să deplângă moartea lui Mont Blanc.
Dle detectiv...
Ăsta n-a fost un accident.
Se spune că Mont Blanc a fost distrus
din cauza tornadei uriașe care a avut loc chiar înainte de incendiu,
dar nu e adevărat.
Dle detectiv, vă rog să prindeți făptașul!
Dacă o faceți, cu mâinile astea...
Cu mâinile mele...
Mândria Elveției, ba chiar a lumii!
Mont Blanc va trăi veșnic în inimile noastre.
Te-ai trezit, Gesicht?
Ți s-a încheiat revizia.
Mulțumesc, profesore Hoffman!
Cum a fost?
Nimic ieșit din comun.
Doar că...
Da?
Mulți cred că roboții nu obosesc,
dar când se aseamănă într-atât oamenilor, un robot poate fi epuizat.
Dimpotrivă, corpul uman e doar un mecanism.
Orice mecanism obosește de la prea multă uzură.
Obosește?
Se pare că ai de-a face cu cazuri dificile.
Am urmărit ceremonia pentru Mont Blanc,
dar l-am închis, ca să nu plâng.
Unii din presă au presupus că s-ar fi autodistrus,
de la o anomalie electromagnetică a corpului său.
Dar, ca expert în domeniu, nu cred că un robot de înaltă performanță ca el
ar fi putut avea o asemenea problemă simplă.
Să distrugi un robot pe care toți îl iubeau...
Crezi că vei găsi făptașul?
Cred că nu poate fi așa ușor.
Pe de altă parte, celălalt caz pe care-l anchetezi
pare, de asemenea, complicat.
Pe Lanke, victima,
l-am văzut în niște dezbateri televizate și nu mă surprinde că l-au luat în vizor.
Nu făcea neapărat ceva greșit,
dar avea o limbă ascuțită.
Parcă îi privea pe toți de sus.
Firește că avea dușmani.
Era complet opus lui Mont Blanc.
Un robot și un om.
Unul fără dușmani și altul cu prea mulți.
Firește că te obosește să jonglezi cu asemenea cazuri grele.
Pot să te întreb ceva?
Ce anume?
Un om se poate strecura într-o cameră
fără să lase urme biologice?
Urme atât de slabe încât să nu le detecteze senzorii tăi?
Da.
E o întrebare interesantă.
Mă întreb dacă se poate...
E tema mea pentru data viitoare.
Scuze! Aici ar trebui să te relaxezi.
Gata cu discuțiile despre muncă!
Am vorbit cu soția mea să plecăm într-un concediu.
Ce frumos!
Depinde și de programul ei,
deci nu știu când va fi.
E bine să călătorești.
Studiile găsesc călătoriile
benefice pentru inteligența artificială.
Fii îndrăzneț, mergi în Japonia!
În Japonia?
Am fost o dată, la invitația unui tehnician științific.
Tokyo e exotic și interesant.
În Japonia? O să vorbesc cu soția mea.
Apropo, Gesicht,
mai ai visul despre care mi-ai povestit?
Da.
Nu vreau să te trag de limbă,
dar mă intrigă visele generate de inteligența artificială.
S-a dovedit științific că inteligența artificială
are și un subconștient.
Chiar și așa, rar găsești un robot care să viseze.
Când te simți în stare, îmi poți spune despre asta?
Sigur.
Freud, psihiatrul secolului XX, spunea cam așa:
„Visul este o expresie a realității, nu doar un produs al imaginației noastre.”
Mă scuzați!
E un robot polițist?
Da, așa se pare.
Criminaliștii au terminat cu el și l-au dat la gunoi.
Robby...
Pot să arunc o privire?
Da, sigur.
Ia ce piese vrei.
Sunt de aruncat.
Îți dau tot corpul pentru 500 de ZEUS.
Ce s-a întâmplat?
Vai, nu!
Nu-i nimic.
Absolut nimic.
E cipul de memorie al soțului dv.
Poate întrec măsura. M-am gândit că vreți să-l păstrați.
Nu, deloc.
Vă sunt sincer recunoscătoare.
Mulțumesc!
Ar trebui să plec acum.
Stați!
Mi-ați putea pune cipul?
Amintirile ar putea fi dureroase.
V-ar putea cauza defecțiuni.
Dacă se întâmplă asta, îl scot imediat.
El e chiar aici.
Doamnă, opriți-vă!
Aici sunt și amintirile din ultimele sale clipe!
Scot cipul!
Ce ar putea fi?
Poftim?
Oare ce este...
Ce vedeți?
Am să proiectez.
Aici a oprit Robby o mașină pentru control, alături de colegul său.
El e suspectul.
Îmi pare rău!
N-ar fi trebuit să vi-l aduc.
Nu știu cum să-mi cer scuze...
Nu e asta.
Soțul meu a reacționat imediat la atacul cu țeava al criminalului.
Își pregătise arma cu electroșocuri.
Înțeleg.
Straniu că soțul dv., robot polițist fiind, a fost atacat atât de ușor.
E un caz neobișnuit.
Nu la asta mă refer.
Uitați-vă mai atent!
Eu văd, pentru că am cipul în mine.
Colegul său a fost atacat...
Până acum,
soțul meu înregistrase complet mișcările criminalului.
Dar apoi
l-a distras ceva.
Aici a fost ucis Lanke!
Puneți pauză, vă rog!
Ce-i aia?
Măresc imaginea.
Nu e o pasăre.
De ce n-au observat asta criminaliștii?
Fără cipul inserat, n-ai zări asta.
Soțul meu a zărit pentru o clipă umbra asta,
iar sistemul lui de identificare a analizat ce era.
Dar dacă ar putea sări din clădire în clădire așa...
Da.
Dar ăsta nu-i...
...un robot.
O crimă într-o cameră fără urmă de activitate umană.
Moartea unui robot iubit de toată lumea.
Coarne.
Identitate confirmată.
Puteți intra.
GESICHT
- Ești robot, detectivule? - Da.
Nu mi-aș fi dat seama după cum arăți.
Dacă te apropii prea mult,
undele electromagnetice îți pot afecta inteligența artificială.
Ia echipamentul de protecție!
Voi fi bine.
Sunt imun la unde electromagnetice.
Poftim?
Sunt făcut dintr-un aliaj special, deși nu par.
Bine, dacă zici tu,
dar ai grijă!
Până acum, patru roboți le-au căzut victime.
E o baricadă ridicol de disperată, nu?
La urma urmei,
oamenii nu-și pot înfrâna frica fără asemenea precauții penibile.
Brau1589.
Bine ai venit, robot model HRS0288, detectiv Gesicht!
Deci ești cel mai avansat robot detectiv?
Sistemul tău de identificare încă funcționează.
Așa e, mulțumesc! E chiar mai sensibil ca înainte.
Neputând să mă mișc,
sunt curios ce se petrece în exterior.
Am venit azi aici să te întreb ceva.
Ce anume?
Ce i-a trecut prin minte acelui robot care a ucis un om, acum opt ani?
Un jurist pe nume Bernard Lanke a fost ucis.
Dar nu erau urme de prezență umană la locul faptei.
Ucigașul era om sau...
Sau robot? Și dacă era robot, de ce ar fi făcut așa ceva?
Oamenii au examinat-o pe toate părțile.
Inteligența mea artificială ucigașă, adică.
Au crezut că trebuie să fi fost un defect.
Dar n-au găsit nimic.
Inteligența mea artificială nu avea niciun defect.
Îți dai seama ce îngroziți au fost oamenii, când au aflat asta?
De asta mă țin închis într-un asemenea loc.
Dacă le e așa frică, ar putea să scoată sulița asta. Atunci aș muri.
Dar oamenii nu pot face nici măcar asta.
Detectiv Gesicht!
Dacă vrei să știi mai multe despre un criminal,
ce-ar fi să facem schimb de cipuri de memorie?
Poate afli ceva nou.
Iată câteva imagini tipărite
cu distrugerea lui Mont Blanc și scena crimei lui Lanke.
Ce crezi că înseamnă aceste coarne?
Dintre vechii zei ai Europei,
cel al morții avea coarne.
Herne Vânătorul, care ia sufletele războinicilor,
era numit și Regele Încornorat.
În mitologia greacă. Hades e regele tărâmului umbrelor.
Sau stăpânul lumii de apoi, din mitologia Romei antice.
Pluto.
Pluto...
Făptașul va ucide iar.
Mont Blanc, unul dintre cei mai avansați roboți, a fost distrus atât de ușor!
Ar trebui să-ți fie limpede deja răspunsul.
Cei mai buni roboți, rod al celor mai avansate tehnologii din lume.
Roboți care pot fi și arme de distrugere în masă.
Știi deja răspunsul, nu?
Pe lângă tine, mai sunt încă șase.
Lucrez.
Nu sta acolo! Îmi distrage atenția.
Scuzați-mă că am intrat fără voia dv.!
Paza pare să fi fost dezactivată.
Cum sunteți orb, este riscant.
N-ar veni niciun hoț în pustietatea asta, să mă prade.
Dar, sir Duncan...
Ajunge!
Ești noul majordom?
Da, domnule.
Probabil au trimis iar un neisprăvit.
Cum te numești?
Mă numesc Nord Doi.
Ce nume plictisitor și fără gust!
Agenția de plasare mi-a spus că ai fost militar.
Da, domnule.
În cel de-al 39-lea Război al Asiei Centrale.
Am fost valetul comandantului armatei britanice.
Un valet soldat? Trebuie să arăți destul de necioplit.
Port o pelerină în prezența altora.
Înțeleg.
Deci tot corpul tău e o armă.
Fă-mi niște ceai, te rog!
Sigur, domnule.
Cât despre fel, vreau...
Nu vă faceți griji!
Am descărcat toate datele despre dv.
Datele mele, zici?
Înainte să vin aici, am avut ocazia să văd un film.
„Regina de pe satelitul orbital”.
M-a impresionat cum s-au contopit muzica și imaginile.
Tot din date știi și asta?
Nu, am fost emoționat din adâncul inimii.
Filmul are peste zece ani.
Poftiți!
Fiecare partitură pe care am compus-o a avut un succes uriaș.
Eram apreciat drept geniul muzical orb.
Sigur ai în capul ăla și aprecierile critice din presă.
„Chiar și geniul Paul Duncan a rămas fără talent”.
Așa e?
Ce mizerii!
Dacă aș vrea, aș putea compune și acum partituri, la nesfârșit.
Geniul meu e foarte bine.
Scriu notele și aplauzele izbucnesc.
Ar pleca înlăcrimați din teatre.
Nu e vorba că nu pot compune. Nu vreau eu.
Am terminat-o cu asemenea banalități.
Dar lucrați adineauri.
Era o piesă frumoasă.
Nu e pentru un film. Piesa aia e pentru mine.
Doar pentru mine.
- Este exact ca numele tău. - Poftim?
Plictisitor și fără gust.
O piesă frumoasă? Nu mă face să râd!
O armă militară ca tine n-are ce căuta să-și dea cu părerea despre arta mea!
Scuzele mele, domnule!
Câți ai ucis?
Poftim?
Câți ai ucis în Războiul Asiei Centrale?
Legile Roboților nu-mi permit să fac rău oamenilor.
Înțeleg. Deci i-ai ucis pe ai tăi.
Câți roboți ai distrus?
Nenumărați?
Pleacă!
O masă fără gust devine și mai fadă cu tine pe aproape.
Mă retrag, domnule.
Ce faci? Nu-mi atinge pianul!
Scuzele mele, domnule!
Compuneți doar la pian.
Și ce dacă?
Aveți atâtea instrumente de ultimă generație la dispoziție.
Astea sunt ca tine.
O vioară falsă, o trompetă falsă,
o orchestră falsă...
Oricât s-ar preface, sunt doar mașinării.
De asta nu-mi pun ochi artificiali.
Orice aș vedea cu ajutorul mașinăriilor ar fi fals.
Nu-mi trebuie.
Adevăratul peisaj e în amintirile mele.
Adevăratul peisaj...
Peisajul orașului natal, surprins pe când puteam vedea.
Când erați copil, în Boemia.
Și asta e din date?
Nimic nu contează cu adevărat în asemenea prostii.
Peisajul orașului meu natal.
Câmpurile înverzite.
Briza blândă.
Și...
acea strălucire aurie.
Voi transpune peisajul acela în muzică!
Ți-am spus să nu te atingi de pianul meu!
Scuzele mele, domnule!
Dacă un robot ca tine ar interpreta o partitură,
toate notele ar fi false!
Sir Duncan.
Iertați-mi îndrăzneala,
dar v-am auzit gemând în somn azi noapte, în dormitor.
Dar păreați și să fredonați.
Și cred că acea melodie s-ar potrivi perfect
cu piesa pe care o compuneți acum.
Această secțiune, în mijlocul căreia vă opriți mereu...
Nu este precis, dar suna așa.
Afară!
N-am nevoie de un robot ca tine.
Ieși din această casă!
Dar...
E un ordin. Pleacă!
Pianul...
Aș vrea să învăț să cânt la pian.
Ce-ai spus?
Cum spuneați, poate că tot ce aș cânta ar fi fals.
Dar aș vrea să mă apropii cât mai mult de muzica adevărată.
O armă ca tine nu poate cânta la pian!
Oprește-te! O unealtă a distrugerii n-are ce căuta să-l atingă!
Locul tău e pe câmpul de luptă!
De asta.
De asta aș vrea să învăț să cânt la pian.
Pentru că nu mai vreau să merg pe câmpul de luptă.
Mamă!
Mamă...
Mamă!
Stai, mamă!
Mamă, nu pleca!
Mamă!
Ești acolo, Nord Doi?
Ți-am spus să nu intri în dormitorul meu.
Sir Duncan, micul dejun e gata.
Credeam că te-am concediat.
Mai ești aici?
De câte ori să-ți spun?
Nu-mi atinge pianul!
Sir Duncan, ascultați, vă rog!
Cred că am progresat puțin.
Ai progresat puțin?
O mașinărie poate doar să cânte mai precis!
Voi încerca să reproduc ce cântați în somn, sir Duncan.
Nu-s muzică sunetele scoase de tine!
Drăciile naibii!
„Băgați date și creați muzică la infinit”?
Asta nu e muzică!
Se va strica aparatura.
Încerci să-ți aperi semenii?
Spune-mi, atunci, câți de-ai tăi ai ucis?
Dă-ți jos pelerina! Arată lumii ce armă hidoasă ai drept trup!
Câți semeni ți-ai ucis, cu trupul acela al tău?
Chiar și o armă de distrugere în masă e programată să se supună
stăpânului său, nu?
Prea bine.
Îți voi da niște date reale despre mine.
Motivul pentru care gem în somn.
Coșmarul pe care îl am de atâția ani...
Nu-i un coșmar. E realitatea trecutului meu...
Numele meu adevărat nu e Paul Duncan, ci Paulo Holy.
M-am născut într-o familie săracă din Boemia.
Tata a murit înainte să fiu destul de mare să-mi amintesc.
Din naștere am avut o boală grea.
Vederea mi-era atât de slabă, încât să cânt îmi era singura bucurie.
Mama era o femeie frumoasă.
Chiar și în zdrențe, sucea capetele bărbaților, când trecea pe stradă.
De asta a abordat-o acel parvenit.
Iar mama a fost orbită de lăcomia pentru banii acelui om.
Cred că mă vedea ca pe o povară.
Mama și-a lăsat copilul bolnav...
Mama m-a abandonat!
Am fost trimis la un internat în Anglia.
Nu aveam prieteni
și eram hărțuit tot anul, plăpând fiind.
Dar îmi doream cu disperare să studiez în continuare muzica.
Cred că m-am forțat continuu,
pentru că am făcut o febră care nu ceda.
Nu mi-am putut continua nici măcar studiile muzicale.
Am fost trimis din spital în spital,
dar starea mea s-a înrăutățit.
Medicii nu mi-au mai dat șanse, iar de mama n-am mai auzit.
Credeam că o să mor.
Ce ultime clipe demne de un copil abandonat!
Atunci a apărut un medic japonez.
Practic, nu era doctor, pentru că nu avea licență.
Îți voi salva viața.
Dar s-ar putea să orbești, ca urmare a intervenției.
Operația a avut succes.
Dar, așa cum a spus medicul nelicențiat,
vederea mea s-a deteriorat pe zi ce trecea.
În puținul timp rămas,
m-am dedicat cu și mai multă râvnă studiului muzicii.
Muzica era tot ce aveam.
Mai multă muzică!
Mai multă...
Mai multă!
În cele din urmă,
s-a așternut întunericul.
Câțiva ani mai târziu, am fost informat că mama a murit.
N-a reușit să se mărite cu acel parvenit.
Am auzit că a murit singură.
Așa-i trebuie, dacă și-a părăsit copilul.
Dar știi ce? Acest castel a aparținut acelui parvenit.
De la Paulo Holy la geniul Paul Duncan.
Am devenit maestru al lumii muzicale și castelul a devenit al meu.
Mamă!
Asta îți doreai, nu?
Asta râvneai, cu prețul abandonării propriului copil!
Acum, mamă, îți voi arăta ce e cu adevărat important.
Peisajul orașului nostru de baștină, părăsit de tine!
Voi transpune acel peisaj magnific în muzică!
Îți voi arăta ce nu trebuie niciodată să arunce oamenii!
Sir Duncan!
Mama dv...
Liniște!
Îți scriu o scrisoare de recomandare. Pleacă de aici mâine.
De asta aș vrea să învăț să cânt la pian.
Pentru că nu mai vreau să merg pe câmpul de luptă.
Cred că a progresat puțin.
Se încarcă pentru plecarea de mâine?
Mașinărie afurisită!
Are un coșmar?
Și roboții visează?
„Nu e vorba că nu pot compune. Nu vreau eu.”
Auzi?
Nord Doi!
Hei, Nord Doi!
Chiar a plecat, nu?
Poate chiar nu mai pot compune.
Cât mă faci să aștept?
Când vine înlocuitorul valetului...
Bună, sunt Marshall, de la MCM Pictures.
Ah, ești doar unul din filme.
S-a întâmplat ceva, sir Duncan?
Nu, doar că am concediat ieri un robot majordom.
Ce vrei?
Vă sun pentru o coloană sonoră pentru un anumit film.
Îmi oferi de muncă?
Spune-mi detaliile! S-ar putea să fiu interesat.
Mulțumesc, domnule!
Mă întrebam dacă ați fi de acord să refolosim o partitură mai veche.
Ce? Deci nu ceri o compoziție nouă?
Eu înțelesesem că v-ați retras.
Folosește-o cum poftești.
Sir Duncan...
Aveți un mesaj nou.
Sunt Russell, de la Biroul de Planificare al Filarmonicii Britanice.
Referitor la interpretarea compoziției dv., cum am discutat,
din păcate am decis s-o anulăm, din diverse motive.
Ne pare foarte rău. Dacă mai apare o ocazie, vom...
V-am auzit gemând...
Și cred că melodia s -ar potrivi perfect...
Sir Duncan!
M-am întors.
Ce mai e acum? Parcă ți-am zis să pleci.
Am fost în Boemia.
În orașul dv. natal, sir Duncan.
Ce-ai căutat acolo?
Am fost să culeg cântece.
Culegând multe cântece folclorice din acea regiune
am găsit melodia
pe care o fredonați în somn.
Am s-o interpretez acum.
Stai! Nu vreau să aud o mașinărie cântând!
Nu-mi pătrunde mai mult în coșmar!
Oamenii preferă să uite unele lucruri.
Sir Duncan, visul dv. nu e un coșmar.
Nu e ceva ce ar trebui șters, ca visele mele.
Cum spuneați, sunt doar o armă.
În al 39-lea Război al Asiei Centrale, am neutralizat mulți roboți inamici...
Am distrus zeci de mii de felul meu.
Amintirile acelea,
amintirile miilor de crime asupra semenilor mei
sunt rememorate la nesfârșit de inteligența mea artificială.
Am cunoscut un bătrân în Boemia.
Știa multe cântece folclorice
și pe acela, mai ales.
Și-a amintit și că era cineva care-l cânta minunat.
Mama dv.
Datele din mintea mea despre dv.
le includ pe cele despre mama dv.
Mama dv. nu v-a abandonat când erați bolnav.
A abordat un multimilionar, Jonathan Thorn, pentru tratament.
Așa și-a permis onorariul colosal al medicului care v-a salvat viața.
N-ați fost părăsit niciodată.
Când ați orbit, mama dv. v-a fost alături.
Dar când a aflat că o urâți, nu v-a putut oferi ajutorul...
Nu...
Nu se poate...
E adevărat.
Când vă amintiți orașul natal,
nu excludeți o amintire foarte importantă?
Bătrânul din sat mi-a spus
cum vă țineați de mână cu mama dv. și cântați împreună acest cântec,
privind apusul cum poleiește câmpurile natale.
Mamă...
Îmi cer scuze!
E doar cântecul unei mașinării.
Visul dv. nu e un coșmar.
Visul dv. nu e ca al meu.
Nord Doi...
Să nu te mai întorci pe câmpul de luptă!
Să exersăm la pian!
Da, domnule!
Nord Doi!
Da, sir Duncan?
În sfârșit, e gata! Ascultă!
Da, domnule. Mi-ar plăcea s-o ascult.
Însă, adineauri...
Ce s-a întâmplat?
Ceva se apropie în direcția asta.
Ceva?
Poate te vizitează un prieten?
Ați aflat știrile din Elveția de acum câteva zile, domnule?
Știrile din Elveția?
Despre robotul Mont Blanc care a fost distrus de o tornadă?
O tornadă a avut loc la 100 km de aici acum câteva clipe.
Se apropie un pericol.
Hei!
Revin curând.
Nord Doi!
Nord Doi...
Nord Doi!
Nord...
Ce naiba...
Ce se întâmplă?
Nord Doi...
Ăsta e...
cântecul ăla.
Cântecul se răspândește
în tot cerul.
Nord Doi...
Nord Doi cântă...
Nu mai cânta acolo și vino curând acasă!
Nord Doi...
E timpul pentru lecția de pian.
- E grozav! - Serios?
Ăla e un melc?
Da.
Mă bucur să te cunosc.
Tu trebuie să fii Atom.
Da.
Subtitrarea: Elena Irimia