Det nytter ikke! Ilden har spredt sig til skoven i det tredje distrikt!
Kan vi ikke få flere brandhelikoptere?
Alle bjergene bliver jo brændt af!
For fanden. Hvorfor spreder det sig så hurtigt?
Hvad er der sket her?
Træerne er revet op med rode.
Er noget styrtet ned?
Nej, det har vi ingen rapporter om.
Mont Blanc...
Professor Reinhardt!
Min Mont Blanc!
Professor!
Slip mig!
Nej! Det er for farligt at gå tættere på!
Hans signal er dødt...
Jeg har mistet kontakten med Mont Blanc!
Hvad er der, Gesicht?
Altså...
Ingenting.
Du har virket træt på det seneste.
Overanstrenger du dig ikke? Måske skulle du tage lidt fri...
Jeg har det fint. Ingen grund til bekymring.
Som man kan se, stiger hvid røg stadig op efter to dage,
og man kan se spredte brande.
Ifølge efterforskere
er robotten Mont Blanc, der arbejdede for den schweiziske naturstyrelse,
fundet ødelagt i skovbranden.
Mont Blanc var en verdenskendt bjergguide-robot,
der var kendt som ven af børn og bjergbestigere.
Han programmerede også skovrydningsstrategier,
der tog hensyn til naturen.
Kondolencer over den elskede Mont Blanc strømmer ind fra hele verden.
Ja, det er Gesicht.
Ja. Forstået. Jeg kommer straks.
Det er arbejde. Jeg må afsted.
Men hvad med din morgenmad?
Helena.
Skal vi tage på en tur, når jeg kan holde fri?
Jeg bør hvile mig mere, ikke?
Det havde jeg ikke ventet at høre dig sige.
Offeret boede i denne lejlighed. Bernard Lanke, 42 år.
Han var stærk fortaler for robotbeskyttelseslovene.
Var han menneske?
Ja, det var han.
Hvor forfærdeligt...
Hør, du der!
Træd ikke ind på gerningsstedet uden tilladelse.
Inspektør, han er sendt fra Europol.
Goddag.
Jaså. Undskyld mig.
Jeg politiinspektør Wallace. Goddag.
Som du kan se, er stedet endevendt.
Det vil tage tid at finde ud af, om noget er blevet taget.
Nej, jeg tror ikke, dette er en tyvs værk.
Hvordan kan du vide det?
- Der er ingen tegn på ransagning. - Hør nu. Med så meget rod...
Jeg kan se det.
Rummet er blot blevet beskadiget.
Hvad tænker du så om det her?
Hvad er det for nogle horn, der stikker gennem hovedet?
Ja, det er mig.
Okay.
Hvad?
En kontrolpost er blevet angrebet!
Skaf en lægehelikopter!
Var du den eneste, der blev angrebet?
Robby var også ved kontrolposten.
Min partner...
En politibot, mener jeg.
Model PRC1332...
Tænk, at en politibot blev ødelagt så nemt.
Inspektør!
En mand i 20'erne med rød kasket og tatoveringer på begge arme
er flygtet mod udviklingszonen for den gamle bydel.
Okay, dan par og eftersøg...
Hov! Dan par, sagde jeg!
For fanden! Europol, min bare røv!
- Gør ikke modstand! - Jeg har ikke gjort noget!
Der er spor af belægningsmateriale fra politibotten på det stålrør.
En narkoman...
Du er høj på et stof kaldet "noi."
Indtaget for 40 minutter siden.
Er det korrekt?
Hvem er din pusher?
En fyr ved navn Shultz på Karl-Heinz Street.
Hvornår mødtes du med ham?
Klokken fem i morges.
Bekræfter pusheren din historie, har du et alibi.
Deromkring blev Bernard Lanke myrdet.
Myrdet?
Du angreb kun betjenten for at undgå anholdelse for narko.
Og du ødelagde en politibot kendt som Robby.
Jeg kan anholde dig stille og roligt, eller...
Skyd mig ikke!
Slap af.
Pistolen skyder med sovegas. Jeg er bygget til ikke at skade mennesker.
Jeg er...
...en robot.
Hvem er det?
Mit navn er Gesicht. Specialefterforsker fra Europol.
- Hvordan kan jeg hjælpe? - Er du Robbys kone?
Ja.
Jeg har tragiske nyheder.
Vil du have te?
Da du er robot, vil du sikkert bare lade, som om du drikker.
Ved at leve som mennesker siger de,
vi kan opgradere vores menneskelignende sanser.
Det er sandt.
Men det er svært at forstå glæden ved at drikke te.
Især for en forældet model som mig.
Jeg arbejder som stuepige for en familie.
Og deres dreng... En menneskedreng, naturligvis.
Familien havde adopteret en hund, før drengen blev født.
Drengen og hunden voksede op som søskende.
Men hunden døde.
Vil du have mig til at slette en del af din hukommelse?
Du må ikke slette minderne om min mand.
Det er forfærdeligt.
Offeret er Bernard Lanke. Fortaler for De Internationale Robotlove.
Jaså.
Der må være mange, der tænker ondt
om en akademiker, der insisterer på robotters rettigheder.
Og dette er liget, der blev fundet.
Hvad er det, der ligner horn?
Jeg ved det ikke.
Men...
Det er...
Dette er fra stedet, hvor Mont Blanc blev ødelagt.
Horn.
Siger du, at den samme person er ansvarlig for begge hændelser?
At knuse en robot som Mont Blanc sådan er umuligt for mennesker.
Og på mordtidspunktet
var der ingen spor af mennesker i Lankes lejlighed.
Ingen spor af mennesker...
Vent lidt, Gesicht.
Lanke var et menneske!
Ja. Paragraf 13 i De International Robotlove:
"En robot må ikke kunne skade eller dræbe mennesker."
Hvis der er en robot derude, der kan dræbe et menneske,
er det den første hændelse i otte år...
Jeg finder gerningsmanden.
Om det er robot eller menneske,
så er der en djævel i dem.
En underlig piedestal, ikke?
Oprindeligt var planen at bygge en bronzestatue af Mont Blanc på den.
Men Mont Blanc modsatte sig det.
Han sagde, det ville være forkert at ødelægge udsigten til Alperne.
Han insisterede endda på at blive til skrotjern en dag.
"Pulveriser hele min krop, smelt den og genbrug den," sagde han.
Men han var stadig i sin bedste alder...
Mont Blanc var en sand helt.
Han deltog i Den 39. Centralasiatiske Krig som en del af de fredsbevarende styrker.
Han hjalp ikke blot Det Persiske Rige med at genoprette fred,
han formåede også at pågribe terrorister uden blodsudgydelse.
Uden ham havde Asien aldrig opnået den fred, det har nu.
Han var også digter.
Han kunne synge med fuglene og tale med træerne i skoven.
De folk derovre har meldt sig frivilligt til dette arbejde.
De elskede alle min søn, Mont Blanc.
Mont Blanc. Han var bjergenes skytsengel.
Om tre dage vil titusindvis...
Nej, flere hundredtusindvis vil komme til minde højtideligheden for Mont Blanc.
Inspektør...
Det var ikke en ulykke.
De siger, at Mont Blanc blev ødelagt,
fordi der tilfældigvis var en kæmpe tornado lige før skovbranden,
men det passer ikke.
Inspektør, fang den ansvarlige.
Gør du det, så vil disse hænder...
Mine egne hænder...
Schweiz' stolthed. Nej, hele verdens.
Mont Blanc vil for altid være i vores hjerter.
Er du vågen, Gesicht?
Din regelmæssige vedligeholdelse er færdig.
Tak, professor Hoffman.
Hvordan gik det?
Intet udover det sædvanlige.
Bortset fra...
Ja?
Mange tror, at robotter ikke bliver trætte,
men ligesom mennesker kan robotter føle udmattelse.
Faktisk er menneskekroppen ikke andet end en mekanisme.
Bliver den brugt for meget, kan enhver mekanisme blive træt.
Træt?
Du arbejder på nogle svære sager.
Jeg så Mont Blancs mindehøjtidelighed på TV,
men måtte slukke, så jeg ikke begyndte at græde.
Medierne siger, han selvdestruerede grundet en elektromagnetisk bølge indeni.
Men som ekspert på emnet tror jeg ikke, at en højtydende robot som ham
kunne opleve så simpelt et problem.
At ødelægge en robot, der var elsket af alle...
Vil du finde gerningsmanden?
Så nemt er det vel ikke.
Men din anden sag ser også kompliceret ud.
Offeret ved navn Lanke
har jeg set i flere TV-debatter, og det er ikke sært, han var et mål.
Han gjorde ikke noget forkert,
men han havde en skarp tunge.
Det var, som om han så ned på alle.
Det vil altid give fjender.
Mont Blancs komplette modsætning.
En robot og et menneske.
Den ene uden fjender og den anden med alt for mange...
To svære sager samtidig vil uden tvivl udmatte dig.
Må jeg spørge om noget?
Hvad?
Er det muligt for et menneske at infiltrere et rum
uden at efterlade biologiske spor?
Du mener spor, der er så små, at dine sensorer ikke opfanger dem?
Ja.
Det er et interessant spørgsmål.
Mon der er en måde...
Det er mine lektier til næste gang.
Undskyld. Dette bør være et sted, hvor du kan slappe af.
Ikke mere arbejdssnak!
Jeg har snakket med min hustru om at tage på en ferierejse.
Hvor skønt.
Men min hustru har også en kalender, så jeg ved ikke hvornår.
Det er godt at rejse.
Data viser, at rejser i verden
har en positiv effekt på kunstig intelligens.
Prøv noget modigt, som en tur til Japan.
Japan?
Ja, jeg var der engang på invitation fra en af deres forskere.
Tokyo er eksotisk og interessant.
Japan? Jeg taler med min kone om det.
Forresten, Gesicht,
har du stadig den drøm, du har fortalt mig om?
Ja.
Jeg vil ikke snage, men jeg er fascineret af kunstige intelligensers drømme.
Det er videnskabeligt bevist, at kunstig intelligens
også har en underbevidsthed.
Men det er stadig sjældent at finde en robot, der rent faktisk drømmer.
Vil du måske fortælle mig om det på et tidspunkt?
Gerne.
Psykiateren Freud fra det 20. århundrede sagde:
"Drømme er udtryk for virkeligheden, ikke blot produkter af vores fantasi."
Undskyld mig.
Er det en politibot?
Det ser sådan ud.
Retsteknisk er færdige, så nu skal den smides ud.
Robby...
Må jeg kigge engang?
Gerne.
Tag bare de dele, du vil have. Det er trods alt bare skrammel.
Du kan få hele kroppen for 500 ZEUS.
Er der noget galt?
Nej. Det er ingenting.
Slet ingenting.
Det er din mands hukommelseschip.
Det er måske for meget, men jeg tænkte, du ville have den.
Nej, slet ikke.
Jeg er dybt taknemmelig.
Tak.
Jeg må gå nu.
Vent!
Vil du sætte den ind i mig?
Minderne kan være smertefulde.
De kan forårsage fejl.
I så fald tager jeg den straks ud.
Han er lige her.
Frue, stop! Mindet om hans sidste øjeblik er også derinde!
- Jeg tager den ud. - Hvad er det?
Hvad?
Hvad mon det er...
Hvad ser du?
Lad mig projicere det.
Det var, da Robby stoppede en bil med sin partner ved en kontrolpost.
Det er den mistænkte.
Det er jeg ked af.
Jeg skulle ikke have givet dig den.
Jeg kan ikke undskylde nok...
Det er ikke det.
Min mand reagerede straks på forbryderens stålrør.
Han havde sin strømpistol klar.
Jeg forstår.
Det er sært, at din mand, en politibot, blev så nemt overmandet.
Det er et usædvanligt tilfælde...
Det er ikke det.
Kig nærmere efter.
Jeg kan se det, fordi hukommelseschippen er inde i mig.
Hans partner blev angrebet...
Indtil dette øjeblik havde min mand registreret alle forbryderens bevægelser.
Men i det næste øjeblik
blev han distraheret af noget.
Det er den lejlighed, Lanke blev myrdet i!
Sæt det på pause!
Hvad er det?
Jeg zoomer ind.
Det er ikke en fugl.
Hvorfor bemærkede retsteknisk ikke det?
Man får kun øje på det, hvis man har hukommelseschippen i sig.
Min mand fik øje på denne skygge i et splitsekund,
og hans identifikationssystem analyserede, hvad det var.
Men hvis det kunne hoppe sådan fra bygning til bygning...
Ja.
Men dette er...
...ikke en robot.
Et mord i et rum uden spor af menneskelig aktivitet.
En død robot, der var elsket af alle.
Horn.
Identitet bekræftet.
Træd indenfor.
- Er du en robot, inspektør? - Ja.
Det kunne jeg ikke se på dit udseende.
Kommer du for tæt på ham,
kan dine systemer blive ramt af hans elektromagnetisme.
- Brug dette beskyttelsesudstyr. - Jeg klarer mig.
Elektromagnetisme kan ikke røre mig.
Hvad?
Jeg er lavet af en særlig legering, selvom det ikke ligner det.
Hvis du siger det.
Men vær forsigtig.
Indtil videre er fire robotter blevet ofre for ham.
En latterlig og desperat barrikade, ikke sandt?
I sidste ende
kan mennesker ikke styre deres frygt uden ynkelige tiltag som dette.
Brau1589.
Velkommen, robotmodel HRS0288, inspektør Gesicht.
Så du er den mest avancerede detektivrobot?
Dit identifikationssystem virker stadig.
Det kan du tro. Det er faktisk mere følsomt end før.
Da jeg er frataget mine motoriske muligheder,
er jeg naturligvis nysgerrig på, hvad der sker derude.
Jeg er kommet for at spørge dig om noget.
Om hvad?
Om hvad en vis robot tænkte, da den dræbte et menneske for otte år siden?
En akademiker ved navn Bernard Lanke er blevet myrdet.
Men der var ingen spor af menneskelig tilstedeværelse på stedet.
Var morderen et menneske eller...
En robot? Og hvis det var en robot, hvorfor skulle den så gøre sådan noget?
Menneskene undersøgte det hele.
Altså hele min morderiske kunstige intelligens.
De mente, der måtte være en defekt.
Men de kunne ikke finde noget.
Min kunstige intelligens havde ingen fejl overhovedet.
Forestil dig menneskernes rædsel, da de fandt ud af det.
Derfor holder de mig indespærret her.
Er de så bange, kan de bare trække dette spyd ud. Så ville jeg dø.
Men ikke engang det kan menneskerne.
Inspektør Gesicht.
Hvis du vil vide mere om en, der har begået et mord,
kan vi jo udveksle hukommelseschips?
Du lærer måske noget nyt.
Her er nogle print af Mont Blancs ødelæggelse og mordet på Lanke.
Hvad tror du, de horn betyder?
Blandt Europas gamle guder
havde dødsguden horn.
Jægeren Herne, som tager krigeres sjæle,
også kaldet "Den Hornede Konge."
I græsk mytologi er Hades kongen af underverdenen.
Eller måske underverdenens herre i romersk mytologi.
Pluto.
Pluto...
Gerningsmanden vil slå til igen.
Mont Blanc, en af de mest avancerede robotter, blev nemt ødelagt.
Svaret burde være klart for dig nu.
Førsteklassesrobotter skabt med de bedste teknologier i verden.
Robotter, der også kan være masseødelæggelsesvåben.
Du kender allerede svaret, ikke?
Inklusive dig er der seks mere.
Jeg arbejder.
Stå ikke bare der. Det er distraherende.
Undskyld, at jeg kommer ind uden tilladelse.
Sikkerheden synes at være slået fra.
Det er ikke sikkert, din blindhed taget i betragtning.
Ingen tyv kommer helt ud i denne ødemark for at stjæle fra mig.
Men sir Duncan...
Det er nok.
Er du den nye butler?
Ja.
De har sikkert sendt endnu en uduelig.
Dit navn?
Ja. Mit navn er North No.2.
Sikke et kedeligt og smagløst navn.
Personalebureauet sagde, du har en militær baggrund.
Ja.
I Den 39. Centralasiatiske Krig var jeg butler for briternes øverstkommanderende.
Butler for en soldat? Du må være et grimt syn.
Jeg bærer en kappe i andres nærvær.
Jaså.
Så hele din krop er et våben.
Lav mig noget te.
Så gerne.
- Hvad angår min type af te... - Bare rolig.
Alle dine data er allerede downloadet.
Mine data?
Før jeg kom hertil, havde jeg mulighed for at se en film.
Dronningen på Satellitbanen.
Jeg blev dybt rørt over, hvordan musikken og billederne mødtes.
Er det også fra dine "data"?
Nej, jeg blev oprigtigt rørt.
Den film er over ti år gammel.
Værsgo.
Alle mine komponeringer var kæmpe hits og vandt alle filmpriser for musik.
Jeg var det blinde musikgeni.
Mediernes anmeldelser må også være i dit kranie.
"Selv geniet Paul Duncan er løbet tør for talent."
Har jeg ret?
Sikke noget ævl.
Hvis jeg ville, kunne jeg komponere i en evighed.
Mit geni lever i bedste velgående.
Jeg skriver noderne, og folk klapper.
De forlod biograferne i tårer.
Det er ikke, fordi jeg ikke kan. Jeg vil ikke.
Jeg er færdig med de trivielle ting.
Men du arbejdede lige før.
Det var et smukt stykke.
Det er ikke til en film. Det er til mig.
Kun mig.
- Den her er ligesom dit navn. - Undskyld?
Kedelig og smagløs.
Et smukt stykke? Må jeg være fri.
Et udueligt krigsvåben som dig har ikke ret til at tale om min kunst!
Jeg undskylder dybt.
Hvor mange dræbte du?
Undskyld?
Jeg spørger, hvor mange mennesker du dræbte i Den Centralasiatiske Krig.
De Internationale Robotlove forbyder mig at skade mennesker.
Jaså. Du dræbte altså dine artsfæller.
Hvor mange robotter ødelagde du?
Har du ikke tal på dem?
Gå din vej.
Et smagløst måltid bliver endnu mere kedeligt med dig.
Jeg trækker mig tilbage.
Hvad laver du? Rør ikke mit klaver!
Undskyld.
Du komponerer kun med dit klaver.
Hvad mener du?
Du har så meget avanceret musikudstyr til rådighed.
De er ligesom dig.
En falsk violin, en falsk trompet,
et falsk orkester...
De imiterer, men de er blot maskiner.
Derfor har jeg ikke fået indsat kunstige øjne.
Alt set med maskinernes hjælp er falsk.
Det har jeg ikke brug for.
Det sande landskab findes i mine minder.
Det sande landskab...
Min hjembys landskab, indfanget, da jeg stadig kunne se.
Da du var barn i Bøhmen.
Er der også fra dine data?
Der er intet, der virkelig betyder noget i den slags vrøvl.
Landskabet i min hjemby.
De grønne marker.
Den milde brise.
Og...
...det gyldne skær.
Jeg vil forvandle det landskab til musik!
Jeg sagde, du ikke skulle røre mit klaver!
Undskyld.
Hvis en maskine som dig spillede fra et partitur,
ville alle noderne være falske!
Sir Duncan.
Undskyld mig,
men jeg hørte dig stønne i søvne i dit soveværelse i nat.
Men det lød også, som om du nynnede.
Og jeg tror, at den melodi ville være perfekt
til det stykke, du komponerer lige nu.
Den sektion, du altid stopper midt i...
Det er ikke helt præcist, men det lød sådan her.
Ud!
Jeg har ikke brug for en robot som dig.
Forlad denne bolig!
Men...
Det er en ordre. Gå!
Klaver...
Jeg vil gerne lære at spille klaver.
Hvad sagde du?
Som du siger, uanset hvad jeg spiller, vil det måske altid være falsk.
Men jeg vil gerne komme så tæt på den ægte vare som muligt.
Et våben som dig kunne aldrig lære at spille klaver!
Stop! Det er ikke noget, som et værktøj til ødelæggelse må røre!
Du hører til på slagmarken!
Det er derfor.
Derfor vil jeg lære at spille klaver.
Fordi jeg aldrig vil på slagmarken igen.
Mor!
Mor...
Mor!
Vent, mor!
Mor, du må ikke gå!
Mor!
Er du der, North No.2?
Jeg sagde, du ikke måtte komme herind.
Sir Duncan, din morgenmad er klar.
Fyrede jeg dig ikke?
Er du der stadig?
Hvor mange gange skal jeg sige det?
Rør ikke mit klaver!
Sir Duncan, hør venligst.
Jeg tror, jeg er blevet lidt bedre.
"Lidt bedre"?
En maskines eneste forbedring er at spille med mere præcision!
Jeg vil prøve at spille melodien, du nynner i søvne.
Lydene, du producerer, er ikke musik!
De forbandede tingester!
"Bare indtast data, så kan du skabe uendelige melodier."
Det er slet ikke musik!
Maskinerne går i stykker.
Prøver du at beskytte dine egne?
Så lad mig spørge dig: Hvor mange af dine egne har du ødelagt?
Tag din kappe af, og vis verden det afskyelige våben, din krop er!
Hvor mange af din slags dræbte du med din krop?
Selv et masseødelæggelsesvåben er programmeret til
at adlyde dets herre, ikke?
Godt så.
Jeg vil give dig nogle ægte og korrekte data om mig.
Grunden til, at jeg stønner i søvne.
Det mareridt, jeg har haft i så mange år...
Nej, ikke et mareridt. Sandheden om min fortid...
Mit rigtige navn er ikke Paul Duncan, men Paulo Holy.
Jeg blev født i et fattigt hjem i Bøhmen.
Min far døde, før jeg var gammel nok til at huske det.
Som spæd blev jeg ramt af alvorlig sygdom,
og mit syn var dårligt, så min eneste glæde var at synge sange.
Min mor var en smuk kvinde.
Selv i pjalter kiggede mænd efter hende på gaden.
Det var derfor, opkomlingen bejlede til hende.
Og min mor blev blændet af begær efter hans penge.
Hun må have følt sig tynget af mig.
Min mor efterlod sit syge barn...
Min mor forlod mig!
Jeg blev sendt på en kostskole i England.
Jeg havde ingen venner,
og min svage krop gjorde, jeg konstant blev mobbet.
Men jeg ønskede inderligt at fortsætte mine musikstudier.
Jeg må have overanstrengt mig,
for på et tidspunkt fik jeg en vedvarende feber,
og selv mine musikstudier kunne ikke fortsætte.
Jeg blev sendt fra hospital til hospital,
men min tilstand blev værre.
Lægerne opgav mig, og jeg hørte aldrig fra min mor.
Jeg troede, jeg skulle dø.
Sikke et passende sidste øjeblik for et forladt barn.
Da dukkede en japansk læge op.
Teknisk set var han ikke læge, for han havde ingen autorisation.
Jeg vil redde dig liv.
Men måske bliver du blind som følge.
Operationen gik godt.
Men som den uautoriserede læge havde sagt,
blev mit syn forværret for hver dag.
Med min korte resterende tid
kastede jeg mig endnu mere over musikstudierne.
Musik var alt, jeg havde.
Mere musik!
Mere...
Mere!
Og til sidst...
...kom mørket.
Et par år senere fik jeg besked om min mors død.
Hun var aldrig blevet gift med opkomlingen.
Jeg hørte, hun døde helt alene.
Så kan hun lære at forlade sit barn.
Men ved du hvad? Dette slot tilhørte den opkomling.
Fra Paulo Holy til geniet Paul Duncan.
Jeg blev musikverdenens maestro og gjorde slottet til mit.
Mor!
Dette var, hvad du begærede.
Det var dette, du søgte og opgav dig eget barn for!
Nu, kære mor, vil jeg vise dig, hvad der er vigtigt!
Landskabet i vores hjemby, som du forlod!
Jeg vil gøre det storslåede landskab til musik!
Jeg vil vise dig, hvad mennesker aldrig bør smide væk!
Sir Duncan.
Din mor...
Stille!
Jeg skriver dig en anbefaling. Rejs herfra i morgen.
Derfor vil jeg gerne lære at spille klaver.
Fordi jeg aldrig vil på slagmarken igen.
Han har måske forbedret sig lidt.
Lader han op som forberedelse til rejsen i morgen?
Forbandede maskine.
Har han mareridt?
Har robotter også drømme?
"Det er ikke, fordi jeg ikke kan komponere. Jeg vil ikke."
Hør.
North No.2.
North No.2! Hallo!
Han tog virkelig afsted.
Måske kan jeg ikke komponere mere.
Hvor meget længere skal jeg vente?
Hvornår kommer den nye butler...
Goddag, jeg er Marshall fra MCM Pictures.
Du er bare en filmfyr.
Er der noget galt, sir Duncan?
Nej, jeg fyrede bare en butlerrobot forleden.
Hvad vil du?
Jeg ringer faktisk om musik til en bestemt film.
Et jobtilbud?
Fortæl. Jeg er muligvis interesseret.
Mange tak.
Jeg ville høre, om vi måtte genbruge en af dine gamle kompositioner?
Hvad? Så I vil ikke have et nyt værk?
Jeg troede, du var gået på pension, sir Duncan.
Brug det, som I vil.
Sir Duncan...
Der er en ny besked.
Det er Russell fra planlægningskontoret for British Philharmonic Orchestra.
Med hensyn til opførelsen af din suite, som vi havde snakket om,
har vi desværre besluttet at aflyse af diverse grunde.
Vi beklager meget. Skulle muligheden opstå igen, vil vi...
Jeg hørte dig stønne...
Og jeg tror, denne melodi ville passe perfekt...
Sir Duncan.
Jeg er vendt tilbage.
Hvad nu? Bad jeg dig ikke gå din vej?
Jeg tog til Bøhmen.
Til din hjemby, sir Duncan.
Hvad lavede du der?
Jeg indsamlede sange.
Under arbejdet med at indsamle folkesange fra regionen,
fandt jeg den melodi, du nynner i søvne.
Jeg vil nu synge den.
Stop! Jeg vil ikke høre en maskine synge!
Bland dig uden om mit mareridt!
Mennesker har ting, vi helst vil glemme!
Sir Duncan, din drøm er ikke et mareridt.
Det er ikke noget, der skal slettes, som mine drømme.
Som du sagde, er jeg kun et våben.
I Den 39. Centralasiatiske Krig neutraliserede jeg mange af robotter...
Nej, jeg ødelagde tusindvis af mine artsfæller.
De minder,
minderne om at dræbe utallige af mine egne,
spiller min kunstige intelligens for mig igen og igen.
Jeg mødte en gammel mand i Bøhmen.
Han vidste meget om folkesange,
og han kendte også til den sang.
Han huskede også en person, der plejede at synge den vidunderligt.
Din mor.
Mine data om dig, sir Duncan,
inkluderer også din mor.
Din mor forlod dig ikke, da du led af sygdom.
Hun henvendte sig til en multimillionær, Jonathan Thorn, for at få behandling.
Sådan fik hun råd til den uhyrlige sum til lægen, der reddede dit liv.
Du blev aldrig forladt.
Din mor var ved din side, da du blev blind.
Men da hun lærte om dit had til hende, kunne hun ikke række hånden ud.
Nej...
Det kan ikke passe...
Det er sandt.
Når du husker din hjemby,
udelukker du så ikke et meget vigtigt minde?
Den gamle mand i landsbyen fortalte,
hvordan du og din mor holdt i hånd og sang sammen,
mens I så solen gå ned over markerne i dit hjemland.
Mor...
Undskyld.
Det er kun en maskines sang.
Din drøm er ikke et mareridt.
Din drøm er ikke som min.
North No.2...
Vend aldrig tilbage til slagmarken.
Lad os øve på klaveret.
Ja.
North No.2!
Hør, North No.2!
Ja, sir Duncan?
Det er færdigt! Kom og lyt!
Jeg ville hjertens gerne lytte.
Men først...
Hvad er der galt?
Noget nærmer sig.
Noget?
Måske en ven, der vil besøge dig?
Hørte du nyheden fra Schweiz for et par dage siden?
Nyheden fra Schweiz?
Om robotten Mont Blanc, der blev ødelagt i en tornado?
En tornado opstod omkring 100 kilometer herfra for et øjeblik siden.
En eller anden slags trussel nærmer sig.
Hov!
Jeg er snart tilbage.
North No.2!
North No.2...
North No.2!
North...
Hvad i alverden...
Hvad sker der?
North No.2...
Det er...
...sangen.
Sangen spreder sig...
...over hele himlen.
North No.2...
North No.2 synger...
Stop med at synge derude og kom snart hjem igen.
North No.2...
Det er tid til vores klavertimer.
- Det er virkelig fedt! - Er det?
Er det en snegl?
Ja.
Rart at møde dig.
Du må være Atom.
Ja.
Tekster af: Jesper Sodemann