Nemá to cenu.
Požár se už rozšířil do lesa ve Třetím obvodu!
Nemůžete nám poslat víc vrtulníků?
Jinak to tady všechno shoří!
Sakra. Proč se ten oheň šíří tak rychle?
Co to má být?
Ty stromy jsou vyvrácené.
Že by tu něco havarovalo?
Ne, nikdo nic nenahlašoval.
Mont Blanc...
Profesore Reinhardte!
Můj Mont Blanc!
Profesore!
Pusťte mě!
Tam nemůžete! Je to nebezpečné!
Přestal vysílat signál...
Ztratil jsem s ním kontakt!
Děje se něco, Gesichte?
Ne...
vůbec nic.
Poslední dobou vypadáš unaveně.
Nejsi přepracovaný? Možná by sis měl vzít volno.
Jsem v pohodě.
Nedělej si starosti.
Jak můžete vidět, z oblasti i po dvou dnech stoupá dým
a na mnoha místech zuří požáry.
Podle vyšetřovatelů
byly na místě objeveny trosky robota jménem Mont Blanc,
který byl zaměstnaný u lesní správy.
Mont Blanc byl světoznámý průvodce po tamních horách,
kterého si oblíbila celá řada dětí i horalů.
Zároveň se jako programátor zabýval strategiemi pro šetrnou těžbu dřeva.
Svoji upřímnou soustrast mu vyjadřují lidé z celého světa.
Prosím? Tady Gesicht.
Ano. Rozumím.
Hned tam budu.
Musím jít. Práce volá.
A co snídaně?
Heleno.
Nezajedeme si někam, až budu mít volno?
Měl bych si přece vzít dovolenou.
Nečekala jsem, že to někdy řekneš.
Zavražděný Bernard Lanke bydlel tady. Bylo mu 42.
Bojoval za uznání lidských práv pro roboty.
Byl to člověk?
Ano, byl.
Někdo se na něm pěkně vyřádil...
Hej, vy tam!
Nelezte mi na místo činu.
To je ta posila z Europolu, inspektore.
Těší mě.
Aha, tak to se omlouvám.
Já jsem inspektor Wallace od městské policie. Taky mě těší.
Jak vidíte, někdo to tu obrátil vzhůru nohama.
Bude pěkná fuška zjistit, jestli pachatel něco ukradl.
Podle mě to neudělal žádný zloděj.
Jak to víte?
- Nevidím žádné známky loupeže. - Ale no tak. Podívejte se kolem sebe.
Prostě to poznám.
Někdo tu jenom nechal spoušť.
A co teda říkáte na tohle?
Proč mu to zabodli do hlavy, aby vypadal, že má rohy?
Prosím?
Jo.
Cože?
Někdo prorazil uzavírku!
Rychle zavolejte záchranku!
Napadli jenom vás, strážníku?
Byl jsem tam...
ještě s Robbym.
To je můj parťák...
Teda polibot.
Model PRC1332...
Kdo mohl takhle jednoduše zničit polibota?
Inspektore!
Podezřelý je dvacátník s červenou čepicí a tetováním na obou pažích.
Utíkal směrem ke Starému městu, kde probíhá přestavba.
Dobře, udělejte týmy po dvou a běžte ho...
Hej! Říkal jsem po dvou!
Sakra práce! Zatracenej Europol.
Vzdej se!
Nic jsem neudělal!
Na té tyči vidím stopy laku toho zničeného polibota.
Takže je v rauši.
Jede na droze noi.
Pozřel ji asi před 40 minutami.
Nebo tak nějak.
Kdo ti ji prodal?
Nějakej Schultz na Karl-Heinzově ulici.
Kdy ses s ním potkal?
Někdy v pět ráno.
Jestli to ten dealer potvrdí, budeš mít alibi.
Zhruba v tu dobu došlo k vraždě Bernarda Lankeho.
K vraždě?
Na strážníka jsi zaútočil proto, aby ses vyhnul zatčení za držení drog.
Zničil jsi přitom polibota Robbyho.
Můžu ti přečíst práva a v klidu tě zatknout, nebo...
Nezabíjej mě, prosím!
Jen klid.
Tahle zbraň vypouští uspávací plyn.
Nemůžu lidem nijak ublížit.
Jsem totiž... robot.
Prosím? Kdo je tam?
Gesicht, zvláštní vyšetřovatel od Europolu.
Jak vám můžu pomoct?
Vy jste Robbyho žena?
Ano, jsem.
Nesu vám špatné zprávy.
Nedáte si čaj?
Jako robot sice můžete jenom předstírat, že ho pijete,
ale když budeme žít jako lidé, prý se jim pak dokážeme víc přiblížit.
To ještě chápu.
Jenom mi nejde do hlavy, co je na čaji tak skvělého.
Přece jenom jsem už starší model.
Pracuju jako služebná u jedné rodiny.
Jejich syn... Ten je samozřejmě člověk.
Ještě než se narodil, měli psa.
Vyrůstali úplně jako sourozenci.
Ten pes už ale umřel.
Chcete vymazat část paměťových dat?
Ne, nechci na manžela zapomenout.
To vypadá hrozně.
Obětí je Bernard Lanke.
Jeden z předních obhájců robotích práv.
Aha.
Akademik, který chránil roboty,
musel mít opravdu hodně odpůrců.
Takhle ho našli.
Co je to za rohy?
Nemám tušení.
Ale...
To je...
Takhle švýcarská lesní správa našla Mont Blanca.
Rohy...
To chcete říct, že obě vraždy spáchal ten samý člověk?
Člověk by tak bytelného robota, jako byl Mont Blanc, zničit nedokázal.
Navíc jsem zjistil, že v době Lankeho vraždy
u něj žádný další člověk nebyl.
Takže to znamená...
Počkej, Gesichte.
Lanke byl člověk!
Ano.
Třináctý článek zákonu o robotice říká, že roboti člověku ublížit nedokážou.
Jestli ho opravdu zavraždil nějaký robot,
byl by to první incident za osm let...
Já pachatele najdu.
Ať už je to robot, nebo člověk,
rozhodně ho posedl ďábel.
Pěkně zvláštní podstavec, co?
Původně na něm měla stát Mont Blancova bronzová socha.
On byl ale zásadně proti.
Nechtěl, aby jeho socha
ničila tahle krásná alpská panoramata.
Taky trval na tom, aby ho po smrti rozebrali na šrot.
Žádal mě, abychom jeho tělo roztavili a nechali zrecyklovat.
A to byl pořád na vrcholu sil...
Mont Blanc byl skutečný hrdina.
Jakožto člen mírových sil se účastnil 39. středoasijské války.
Nejenom, že pomohl v Perském království znovu nastolit mír,
ale zároveň bez krveprolití zajal skrývající se teroristy.
Bez něj by Asie nikdy nedosáhla míru, jaký tam vládne dodnes.
Zároveň byl i básník.
Rozuměl ptačímu zpěvu a dokázal komunikovat se stromy v lesích.
Tuhle akci všichni tam dole zařídili bez nároku na odměnu.
Měli mého syna Mont Blanca moc rádi.
Mont Blanc byl strážcem těchto hor.
Za tři dny tady proběhne vzpomínková slavnost,
na kterou se sjedou statisíce lidí,
aby uctili jeho památku.
Detektive...
Nebyla to žádná nehoda.
Říkají, že Mont Blanca zničilo obří tornádo,
které se k hoře přihnalo těsně před tím požárem,
ale to nemůže být pravda.
Prosím vás, detektive. Dopadněte jeho vraha.
Až ho chytíte, přiveďte mi ho... a já ho vlastníma rukama...
Chlouba nejen Švýcarska, ale celého světa.
Mont Blanc bude navždy žít v našich srdcích.
Jsi vzhůru, Gesichte?
Tvoje pravidelná údržba je hotová.
Děkuju, pane profesore.
Jak to šlo?
Všechno proběhlo hladce.
Až na...
Až na co?
Hodně lidí si myslí, že se roboti nemůžou unavit,
ale to u modelů, které jsou takhle podobné člověku, není pravda.
Právě naopak, i lidské tělo je vlastně jeden velký stroj.
A každý mechanismus se při nadměrném používání unaví.
Unaví?
Vypadá to, že teď řešíš dost složité případy.
Když vysílali to rozloučení s Mont Blancem,
musel jsem vypnout televizi, abych se nerozbrečel.
Vyrojily se teorie, že explodoval sám kvůli nějaké elektromagnetické anomálii.
Jako odborník ale nevěřím,
že by u tak komplexního robota
mohlo dojít k takovému prostému selhání.
Myslíš, že se ti povede dopadnout vraha naší robotí ikony?
Říkáš, že to nebude tak jednoduché?
I ten druhý případ, na kterém pracuješ,
vypadá dost složitě.
Toho zavražděného Lankeho
jsem párkrát viděl debatovat v televizi a nedivím se, že ho někdo zabil.
Bojoval sice za dobrou věc,
ale měl pěkně ostrý jazyk.
Zdálo se, že se na všechny dívá svrchu.
Musel mít dost nepřátel.
S Mont Blancem byli jako den a noc.
Robot a člověk.
Jeden neměl žádné nepřátele a druhý jich měl až moc...
Chápu, že toho s těmihle dvěma případy máš až nad hlavu.
Můžu se vás na něco zeptat?
Copak?
Je možné, aby se člověk vloupal do bytu
a nezanechal v něm biologické stopy?
Tím máš na mysli stopy tak miniaturní, že by unikly tvým senzorům?
Ano.
To je dobrá otázka.
Zajímalo by mě, jestli by...
To je můj domácí úkol do příště.
Ale co to povídám? Sem by sis měl chodit vydechnout.
Žádné přemýšlení o práci.
Se ženou jsme se bavili, že bychom si zajeli na dovolenou.
To zní skvěle.
I ona ale chodí do práce, takže nevím, kdy se nám to povede.
Cestování je fajn.
Podle studií má na umělou inteligenci pozitivní vliv.
Co kdybyste vyrazili do Japonska?
Do Japonska?
Jo, kdysi jsem tam byl na pozvání tamního kolegy.
Tokio je úžasné město. Pěkně exotické.
Tak Japonsko? Zkusím to doma nadhodit.
A mimochodem, Gesichte...
Pořád se ti zdává ten sen?
Ano.
Nechci tě nijak zpovídat.
Akorát by mě zajímalo, o čem roboti sní.
Přece jenom už je vědecky dokázáno,
že i umělá inteligence má podvědomí.
Snící roboti jsou ale pěkná rarita.
Povyprávíš mi o tom, až se na to budeš cítit?
Jistě.
Jeden psychiatr z 20. století jménem Freud totiž řekl:
„Sny jsou manifestací reality, ne pouze výplodem naší představivosti.“
Můžu na chvilku?
To je ten zničený polibot?
Jo, vypadá to tak.
Forenzní s ním už skončilo, tak ho poslali na skládku.
Robby...
Můžu se na něj podívat?
Jasně.
Vezmi si z něj, co chceš. Stejně je to jenom kus šrotu.
Dej mi 500 diů a je celý tvůj.
Děje se něco?
Ne, nic.
Vůbec nic.
Tady je paměťový čip vašeho muže.
Nechci být vlezlý, ale podle mě by měl zůstat u vás.
Nejste vlezlý.
Jsem vám za to moc vděčná.
Děkuju.
Už bych měl jít.
Počkejte.
Zavedete mi ten čip, prosím?
Nebudou to hezké vzpomínky...
Mohla byste se kvůli nim porouchat.
Jestli se to stane, hned ho zase vyndám.
Mám ho přímo před očima.
Hned přestaňte!
Jsou tam i vzpomínky z jeho posledních chvil.
Vyndávám ho!
Co to je?
Co to má být?
Co vidíte?
Promítnu vám to.
To je záznam z chvíle, kdy zastavili to auto na uzavírce.
Tohle je náš podezřelý.
Je mi to moc líto.
Neměl jsem vám ten čip nosit.
Moc se vám za to omlouvám.
To nemusíte.
Manžel na toho útočníka zareagoval okamžitě.
Měl i připravený paralyzér.
Je to tak.
Překvapilo mě, jak snadno ten muž přemohl polibota.
Je to hodně zvláštní pří...
Tak to nemyslím.
Podívejte se pořádně.
Já si toho všimla hned, protože mám ten čip přímo v sobě.
Až do chvíle, kdy zaútočil na jeho kolegu,
můj manžel sledoval každý jeho pohyb.
Ale hned nato...
ho něco rozptýlilo.
To je bytový dům, kde zavraždili Lankeho!
Stopněte to!
Co to je?
Přiblížím to.
Pták to určitě není.
Jak to, že si toho na forenzním nevšimli?
Když si ten čip nezavedete přímo, takovou drobnost přehlédnete snadno.
Jakmile si muž toho stínu všiml,
jeho identifikační systém ho začal analyzovat.
Jestli to takhle skočilo z budovy do budovy, musel to být...
Ano.
Tohle ale...
robot nebyl.
Vražda v bytě, kde nebyly stopy po dalším člověku.
Smrt všemi zbožňovaného robota.
Rohy.
Identita potvrzena.
Vstupte, prosím.
- Vy jste robot, detektive? - Ano.
To bych od pohledu nepoznal.
Když se k němu přiblížíte,
jeho elektromagnetické pole by mohlo narušit váš procesor.
Vezměte si tohle.
To nebude třeba.
Jsem vůči elektromagnetickým vlnám imunní.
Možná na to nevypadám, ale jsem vyrobený ze zvláštní slitiny.
Aha, to rád slyším.
Stejně ale buďte opatrný.
Rozbili se tu kvůli němu už čtyři roboti.
To je ale směšně postavená barikáda, co?
Taková zbytečnost,
ale lidi by se bez ní necítili v klidu.
Brau1589.
Vítej, modele HRS0288, inspektore Gesichte.
Takže takhle vypadá poslední generace policejních robotů?
Vidím, že tvůj identifikační systém pořád funguje.
Ano, díky za optání. Možná dokonce líp než kdy dřív.
Jak se nemůžu hýbat,
strašně mě zajímá, co se děje venku.
Přišel jsem se tě na něco zeptat.
Copak chceš vědět?
Co se před osmi lety honilo hlavou tomu robotovi,
který zabil člověka?
Někdo zavraždil právníka Bernarda Lankeho.
Na místě činu ale nebyly žádné stopy po dalším člověku.
Nevím, jestli ho zabil člověk, nebo...
Robot? A jestli ano, tak proč to udělal.
Lidi moji umělou inteligenci prozkoumali do sebemenšího detailu,
aby zjistili, proč jsem se té vraždy dopustil.
Mysleli si, že jsem se nějak porouchal.
Žádnou vadu ale nakonec nenašli.
Moje umělá inteligence byla naprosto v pořádku.
Dokážeš si představit, jak je vyděsilo, když k tomu došli?
Proto mě drží na takovémhle místě.
Přitom by stačilo vytáhnout to kopí a bylo by po mně.
Lidi ale nedokážou udělat ani to.
Inspektore Gesichte.
Jestli chceš vědět víc o někom, kdo spáchal vraždu,
zkus se podívat na můj paměťový čip.
Možná zjistíš něco nového.
Tohle jsou fotky zničeného Mont Blanca a místa činu v Lankeho bytě.
Co podle tebe mají znamenat ty rohy?
V evropských mytologiích
měli takové rohy bohové smrti.
Lovci Hernovi, který odnášel duše válečníků,
přezdívali „Rohatý král“.
V řeckém panteonu se zase objevuje Hádes, král podsvětí.
Nebo později jeho římský ekvivalent...
Pluto.
Pluto...
Ten pachatel udeří znova.
Bez problémů zničil i Mont Blanca, jednoho z nejvýkonnějších robotů světa.
Už by ti mělo být jasné, co to znamená.
Byl to jeden z nejmodernějších robotů.
Jeden z těch, kteří slouží i jako zbraně hromadného ničení.
Už ti to určitě došlo, že jo?
Včetně tebe jich existuje šest.
Pracuju,
tak tam jen tak nestůj. Rozptyluješ mě.
Promiňte, že jsem vešel bez povolení.
Bezpečnostní systém byl vypnutý.
Měl byste být opatrnější, když nevidíte.
Kdo by se plahočil do takový díry, aby mě okradl?
- Ale pane Duncane... - To stačí.
Ty jsi ten nový komorník?
Ano.
Určitě mi poslali dalšího budižkničemu.
Jak ti říkají?
Jmenuju se North č. 2.
To je nudný jméno.
V personální agentuře mi říkali, že jsi byl u armády.
Ano.
Během 39. středoasijské války
jsem sloužil veliteli britských sil.
Takže armádní komorník, jo? To musíš vypadat pěkně neforemně.
Před lidmi nosím plášť.
Aha.
Takže jsi chodící zbraň.
Udělej mi čaj.
Hned to bude.
Dal bych si...
Žádný strach.
Všechna vaše data už mám u sebe.
Tak moje data, jo?
Než jsem vyrazil k vám, viděl jsem jeden film.
Královnu z měsíčního orbitu.
Hluboce mě dojalo, jak hudba dokreslovala, co se děje na plátně.
To máš taky z těch svých dat?
Ne, opravdu na mě zanechal dojem.
Ten film natočili před více než deseti lety.
Váš čaj.
Z každé mojí skladby se stal hit. Sklízel jsem jednu cenu za druhou.
Všichni mě měli za slepého génia.
Určitě ti do hlavy nahráli i staré články a recenze.
„Dokonce i géniovi Paulu Duncanovi nakonec došla šťáva.“
Co ty na to?
Taková snůška keců.
Kdybych chtěl, plival bych jednu hitovku za druhou i dneska.
Šťávy mám pořád ažaž.
Cokoliv bych složil, by sklidilo potlesk.
Lidi by z kina odcházeli se slzami v očích.
Nejde o to, že bych to nedokázal. Prostě nechci.
S těmihle hloupostmi jsem už skončil.
Vždyť jste zrovna pracoval.
Byla to nádherná skladba.
Tu neskládám pro žádný film, ale pro sebe.
Jenom pro sebe.
- Ten čaj je jako tvoje jméno. - Prosím?
Naprosto bez chuti.
Nádherná skladba, říkáš? Nenech se vysmát.
Nějaká pitomá zbraň nemá právo hodnotit moje umění.
Moc se vám omlouvám.
Kolik jsi jich zabil?
Prosím?
Ptám se, kolik lidí jsi v té středoasijské válce zabil.
Mezinárodní zákon o robotice mi zakazuje ubližovat lidem.
Aha. Takže jsi zabíjel vlastní.
Kolik robotů jsi zničil?
Pamatuješ si to vůbec?
Běž pryč.
Když tu jsi, to mdlý jídlo chutná ještě hůř.
Omluvte mě.
Co to děláš? Přestaň mi hrabat na klavír!
Moc se vám omlouvám.
Vidím, že skládáte jenom na pianu.
No a co?
Přitom tu máte k dispozici tolik nejmodernějších nástrojů.
Ty jsou úplně stejné jako ty.
Falešné housle, falešné trumpety,
falešný orchestr...
Můžou se snažit sebevíc, ale nikdy nebudou skutečné.
Přesně proto jsem si nenechal dát umělé oči.
Cokoliv bych skrz ně viděl, by stejně bylo falešné.
A to já nemám zapotřebí.
Skutečnou krajinu mám tady v hlavě.
Skutečnou krajinu?
Svojí rodné vesnice. Pamatuju si ji z dob, kdy jsem ještě viděl.
Když jste jako malý vyrůstal v Čechách.
To máš taky z těch dat?
Něco takového nemá žádnou hodnotu.
Krajina mojí rodné vesnice...
Širé zelené lány.
Jemný vánek.
A...
ten zlatavý kotouč...
Tuhle krajinu chci proměnit v hudbu!
Říkal jsem ti, abys mi nehrabal na klavír!
Moc se vám omlouvám.
Stroj jako ty může klidně hrát podle not, ale stejně to nebude skutečná hudba!
Pane Duncane,
odpusťte mi moji troufalost,
ale včera v noci jsem vás slyšel sténat ze spaní.
Trochu to znělo, jako byste si broukal nějakou píseň.
Její melodie by se podle mě perfektně hodila k té skladbě,
kterou právě skládáte.
Na to místo, kde se vždycky zaseknete...
Nedokážu ji zahrát přesně, ale zněla nějak takhle.
Táhni pryč!
Já tu žádný roboty nepotřebuju!
Vypadni z mýho domu!
Ale...
To je rozkaz! Táhni!
Chtěl bych...
Chtěl bych se naučit hrát na klavír.
Co jsi to řekl?
Je pravda, že ať už zahraju cokoliv, nebude to skutečná hudba.
Já bych se jí ale chtěl alespoň trochu přiblížit.
Jak by se zbraň mohla naučit hrát na klavír?
Přestaň! Vražedný nástroj jako ty na něj nemá co sahat!
Patříš tak akorát na bojiště!
A přesně proto...
bych se chtěl naučit hrát na klavír.
Už se totiž nechci vrátit na bojiště.
Mami!
Mami.
Mami!
Počkej, mami!
Nechoď, mami!
Mami!
Jsi tam, Northe?
Říkal jsem ti, ať mi nelezeš do pokoje.
Snídaně je na stole, pane Duncane.
Nepropustil jsem tě náhodou?
Takže tu už není.
Kolikrát ti to mám ještě opakovat?
Nehrabej mi na klavír!
Poslouchejte, prosím.
Myslím, že jsem se trošku zlepšil.
„Trošku zlepšil“?
Stroje se zlepšit nemůžou. Můžou leda tak hrát s větší přesností.
Zkusím zahrát tu melodii, kterou si broukáte ze spaní.
Zvuky, co produkujete, nejsou hudba!
Zatracený harampádí!
„Nahrajte data a poznejte nekonečný svět melodií?“
To přece není žádná hudba!
Rozbijete to.
Snažíš se bránit kolegu?
Tak já se tě zeptám znova. Kolik robotů jsi zničil v té válce?
Sundej si ten plášť a ukaž světu tu odpornou zbraň, kterou je tvoje tělo.
Řekni mi, kolik tvých druhů mu padlo za oběť!
Takže i zbraň hromadného ničení je naprogramovaná tak,
aby před chorým starcem byla jako beránek?
Jak chceš.
V tom případě ti o sobě dám přesnější data.
Povím ti, proč tolik sténám ze spaní
i o noční můře, co se mi zdává tolik let...
Přesněji řečeno o svojí minulosti...
Ve skutečnosti se nejmenuju Paul Duncan, ale Paulo Holý.
Narodil jsem se jedné chudé rodině v Čechách.
Táta umřel, když jsem byl ještě malý, takže si ho nepamatuju.
Od narození jsem byl těžce nemocný
a měl jsem špatný zrak, takže byl mojí jedinou radostí zpěv.
Máma byla pěkná krasavice.
I když měla jenom otrhané šaty, ve městě se za ní všichni otáčeli.
Nakonec ji oslovil jeden zbohatlík
a ona se nechala zaslepit jeho penězi.
Nejspíš jsem jí pak začal být na obtíž.
Prostě mě odkopla...
Svého nemocného syna!
Poslala mě na internát do Anglie.
Neměl jsem žádné kamarády
a kvůli tomu, jaká jsem byl pápěrka, mě pořád šikanovali.
I tak jsem ale zapáleně pokračoval ve studiu hudby.
Musel jsem se dost přetahovat,
protože jsem pak začal mít horečky,
které mi bránily v dalším studiu.
Posílali mě z nemocnice do nemocnice,
ale můj stav se jenom zhoršoval.
Doktoři to se mnou nakonec vzdali. Máma se mi přitom ani jednou neozvala.
Myslel jsem, že umřu.
Že si odkopnuté dítě nic jiného nezaslouží.
Tehdy ke mně přišel jeden japonský doktor.
I když technicky vzato to doktor nebyl, protože neměl licenci.
Můžu ti zachránit život.
Možná kvůli tomu ale oslepneš.
Operace proběhla úspěšně.
Den ode dne jsem ale viděl hůř a hůř,
přesně jak mě ten nelicencovaný doktor varoval.
Všechen svůj zbývající čas
jsem proto využil k ještě zapálenějšímu studiu hudby.
Nic jiného mi nezbylo.
Nořil jsem se do ní pořád víc!
Víc...
Víc!
A nakonec...
přišla tma.
O pár let později jsem se dozvěděl, že máma umřela.
Ten zbohatlík si ji podle všeho nikdy nevzal.
Prý umřela úplně sama.
To má za to, že mě odkopla.
Něco ti ale povím. Tohle sídlo patřilo tomu zbohatlíkovi!
Z Paula Holého se stal geniální Paul Duncan.
Hudební svět mi padl k nohám a já si koupil tenhle zámek.
Mami!
Přesně tohle jsi chtěla.
Tohle jsi chtěla získat tím, že ses mě zbavila.
A já ti teďka ukážu, na čem v životě opravdu záleží!
Na naší rodné krajině, kterou jsi opustila!
Já to nádherné panorama proměním v hudbu!
Ukážu ti, čeho by se člověk nikdy neměl vzdávat!
Pane Duncane.
Vaše matka...
Zmlkni!
Napíšu ti doporučující dopis. Zítra ať jsi pryč.
Proto bych se chtěl naučit hrát na klavír.
Už se totiž nechci vrátit na bojiště.
Opravdu se trošku zlepšil.
Že by se chtěl před zítřejším odchodem nabít?
Stroj zatracenej.
On sténá ze spaní?
Že by se i robotům mohly zdát sny?
Vážně jenom nechci, nebo to už nedokážu?
Hej.
Northe.
Northe! Hej!
Takže opravdu odešel.
Možná už vážně nedokážu nic složit.
Jak dlouho mě ještě necháte čekat?
Kdy dorazí náhrada za toho...
Zdravím, já jsem Marshall z MCM Pictures.
Aha, vy jste od filmu.
Děje se něco, pane Duncane?
Ne, akorát jsem nedávno dal padáka robotickému komorníkovi.
No nic. Co chcete?
Volám vám ohledně hudby k jednomu filmu.
Tak nabídka práce, jo?
Povídejte. Třeba mě zaujmete.
Děkuju mnohokrát.
Chtěl jsem se zeptat na práva k jedné z vašich starších skladeb.
Cože? To ani nechcete složit nic nového?
Promiňte! Bylo mi řečeno, že už jste odešel do důchodu.
Použijte si, co chcete.
Pane Duncane...
Máte jednu novou zprávu.
Tady Russell z plánovací kanceláře Britské filharmonie.
Volám vám ohledně toho chystaného představení vaší suity.
Bohužel to nakonec budeme muset zrušit.
Moc nás to mrzí. Pokud se naskytne další příležitost...
Sténal jste ze spaní...
Její melodie by se podle mě perfektně hodila k té skladbě...
Pane Duncane.
Jsem zpátky.
Co tu chceš? Řekl jsem, abys vypadl.
Byl jsem v Čechách.
Ve vašem rodišti.
A co jsi tam dělal?
Shromažďoval jsem hudbu.
Mezi tamními lidovými písněmi...
jsem našel tu,
kterou si pobrukujete ze spaní.
Hned vám ji zazpívám.
Ne! Nechci slyšet zpěv nějakého stroje!
Přestaň strkat nos do mojí noční můry!
Na některé věci by člověk nejradši zapomněl!
Váš sen není žádná noční můra.
Není to něco, co by bylo nejlepší vymazat jako ty moje.
V tom, že jsem jenom zbraň, máte pravdu.
Ve 39. středoasijské válce jsem zneškodnil nespočet nepřátelských robotů...
Ne, zničil jsem desetitisíce svých druhů.
Ty vzpomínky na to,
jak vraždím zástupy dalších robotů,
mi moje umělá inteligence přehrává pořád dokola.
V Čechách jsem se potkal s jistým starcem.
O lidových písních věděl první poslední
a znal i tu vaši.
Také si pamatoval na úžasnou zpěvačku, která ji zpívávala.
Na vaši matku.
Mezi vašimi daty, které jsem dostal,
jsou i informace o ní.
Když jste tak těžce onemocněl, neobrátila se k vám zády.
Multimilionáře Jonathana Thorna oslovila proto,
aby vám zajistila léčbu.
Jen tak si mohla dovolit zaplatit doktora, který vám zachránil život.
Neodkopla vás.
Když jste přišel o zrak,
hned za vámi přijela.
Jakmile se ale dozvěděla, jak moc ji nenávidíte,
nedokázala vás oslovit.
Ne...
To nemůže být...
Je to pravda.
Když vzpomínáte na svoji domovinu,
nevytěsňujete náhodou jednu důležitou vzpomínku?
Ten starý pán mi vyprávěl,
jak jste se s matkou drželi za ruce a zpívali,
zatímco jste pozorovali,
jak nad loukou zapadá slunce.
Mami...
Je mi líto,
že jsem jenom stroj.
Váš sen není noční můra.
S těmi mými se nedá srovnávat.
Northe...
na bojiště se už nikdy nevracej.
Naučím tě místo toho hrát na klavír.
Dobře.
Northe!
Hej, Northe!
Ano, pane Duncane?
Konečně jsem ji dokončil! Poslechneš si ji?
Ano, s radostí.
I když...
Děje se něco?
Něco se k nám blíží.
Něco?
Nepřišel tě navštívit nějaký tvůj známý?
Slyšel jste o tom, co se před pár dny stalo ve Švýcarsku?
Ve Švýcarsku?
Myslíš, jak tam tornádo zničilo nějakého toho Mont Blanca?
Zrovna před chvílí se jedno objevilo 100 kilometrů odsud.
Blíží se k nám nějaká hrozba.
Hej!
Hned se vrátím.
Northe!
Northe?
Northe!
Northe...
Co to má být?
Co se to tu děje?
Northe...
To je...
ta píseň.
Rozléhá se...
po celém nebi.
North...
North č. 2 zpívá...
Přestaň si tam někde prozpěvovat a rychle se vrať domů.
Northe...
Je čas na tvoji lekci klavíru.
- Je to fakt mňamka! - Vážně?
Našel jsi šneka?
Jo.
Těší mě.
Ty musíš být Atom.
Jo.
Překlad titulků: Petr Kabelka