ПОСМІШКА ДЛЯ СПАДКОЄМЦЯ
Нарешті свобода.
Погуляємо як востаннє, і не смій мені заважати.
Навіть спати не будемо, ясно?
Ти така рада.
Невже не сумуєш за Чхо-Рон?
Їй теж потрібно побути самій.
-Що з тобою? -«Що з тобою?»
-Вибачте.
-Так, пане? -Так, пане?
Забудьте ви вже про роботу.
Не вас кликали. Сядьте.
«Так, пане?» Смішно.
Нарешті я зрозумів.
Я розгадав загадку.
Яку ще загадку?
Я зрозумів, чому пан Ку назвав себе просто керівником.
Це щоб ніхто не почувався ніяково.
Але чому він назвав мене керівником відділу,
а не старшим чи простим керівником?
Цікаво.
Це тому, що в серці пана Ку
я вже керівник відділу.
Він хоче, щоб я скористався цим шансом
і став керівником відділу.
Не думаю, що він так далеко заглядав.
Заглядав. Безумовно.
-Ти справді так думаєш? -Так!
Сумніваюся.
-Пане Ю? -Так?
Здається, наші квитки переплуталися.
Ви в бізнес-класі.
Правда? Я?
Звичайно, ви маєте сидіти у бізнес-класі, пане Ю.
Пане Но, я вас чудово підготував.
Я радий, що виховав у вас повагу до керівництва.
Оплески.
Раджу поспішити, поки я не передумав.
Дякую, пане.
Залишайтеся таким завжди.
Овва, бізнес-клас? Сідайте.
А на мене чекає бізнес-клас.
Бізнес, чуваче.
Я прийшов.
Що відбувається?
А ти як думаєш? Я повернув своє місце.
Моє місце завжди поруч із тобою, так?
Ти на правильному місці.
Але, боюся, тобі буде незручно.
Звісно ні.
Цілком зручно.
Що?
Чому не опускається? Зламалося?
Ні, це все.
-Уже опустилося. -Потрібно нижче.
Вибачте, пане Но.
Так?
Хочете посваритися?
У сенсі?
Через це.
Будете так робити — я штовхатиму ваше крісло.
Буду акуратнішим.
Навіщо помінявся? Будеш тепер сидіти мучитися.
Хочу сидіти поруч із тобою.
Добре ж?
Тільки мені хочеться?
Ні.
Мені теж.
Добре.
Гаразд.
ТАЇЛАНД
ВІД ДУШІ!
(ТИ ГАРНА)
Приїхали.
Прошу йти за мною.
Добридень.
Як гарно.
Очам не вірю.
-Боже. -Обережно.
Сходинки.
Що тут?
-Овва. -Що це?
Оце так.
Це ще не кінець.
За мною.
-Серйозно? -Це ще не все.
Сфоткаймося.
-Один, два, три. -Та-да!
-Йдемо з нами. -Ви красуні.
-Один, два, три. -Один, два, три.
Басейн трохи замалий.
Хіба? Чудовий басейн.
Так. Чого це ви не задоволені?
Тут так круто, пане Ю!
Пане Ю,
дякую вам.
Прошу. Нічого особливого.
Ходімо нагору. Там ще цікавіше.
-Овва. Нагору? -Ще один поверх?
-Уперед! -Уперед!
-Другий поверх! -Уперед!
Що на другому поверсі?
Швидше!
Другий поверх!
-Но Сан-Сік. -Що на другому поверсі?
Лишенько.
Тут номери. Ваші праворуч.
Праворуч?
-Так. -Цей?
-Це наш номер.
-Який він, цікаво? -Цей?
Три, два, один.
А ось і він. Крик захоплення.
Так високо!
А мій номер де?
Ходімо, пане Но.
Ах ти…
Що це все таке?
Чому ви забронювали лише два номери на всіх?
Двох достатньо.
Один для чоловіків, один для жінок.
-А ви де будете спати? -Я?
Звичайно ж,
я спатиму тут.
Хочете сказати,
ми будемо разом спати
на цьому безглуздому ліжку?
Тут усе таке гарне.
Овва, таке зручне.
Приляжте поряд.
Дурень.
Ми переїжджаємо звідси.
Не можна. Ми вже заплатили.
П'ять осіб, п'ять номерів.
Хіба незрозуміло?
Пояснюю один раз.
З вами на одному ліжку я не спатиму,
тож шукайте новий готель або повертайтеся в Корею.
Зрозуміло?
Пане Ю!
Запам'ятайте.
Головний менеджер тут я.
Гаразд?
Так, пане.
ВІД ДУШІ!
-Рятуйте! -Навіть не думай.
Припини.
Пане Ю!
-Тут так чудово. -Дякую.
І як вам вдалося знайти таке прекрасне місце?
У вас чудовий смак.
Ми в захваті. Просто супер!
Я з вами згоден.
Однак, є проблемка.
Яка?
Справа в тому…
Розумієте…
Усі в такому захваті.
Які тут можуть бути проблеми?
-Ми справді можемо лишитися? -Так.
-Правда? -Так.
Проблему вирішено.
На щастя, півень більше не кукурікає.
Ну то давайте до нас!
Тут так класно!
Правда? Гаразд.
-Знімаю взуття. -Ні, дякую.
Ходімо. Зіграємо всі разом.
Розважайтеся. Я якось потім.
Ніяких потім.
Чудовий вигляд.
ЕПІЗОД 10
Вам сподобалося в басейні?
-Так! -Так!
Я радий.
Отже, розповім наш розклад на сьогодні.
Може, втечемо пізніше?
Заглянемо на найпопулярніший нічний ринок Бангкока.
Але ми з групою. Думаєш, можна?
Звичайно, можна.
У відпустці треба користатися свободою.
А куди поїдемо?
Потім дізнаєшся.
Пане Но?
Пан Ю з нами розмовляє. Приберіть телефон.
Продовжуйте, пане Ю.
А для більшої безпеки я дещо для вас підготував.
Що б це могло бути?
Футболки для нашої групи!
Приголомшливо.
Але в усіх свої смаки.
Нам не потрібні…
Дякую, пане Ю.
Носитимемо з задоволенням.
Ось так.
Переодягаємося й зустрічаємося тут через пів години.
-Так, пане. -Так, пане.
Пане Но.
Ходімо.
І куди ми поїдемо?
Потім розповім.
Переодягайся.
Чудово.
Пані Кан, нагадайте девіз нашої подорожі.
Гуляємо від душі!
Саме так! Від душі!
Від душі заради нашої команди!
Від душі заради нашої компанії!
Гуляємо від душі.
Як ви розумієте, наш девіз
не «Душі від».
Інакше подумають, що ми з якоїсь секти.
Смішний жарт.
Зрозуміли? Із секти?
Тож нехай краще буде «Від душі».
-Готові? -Так!
Тоді пані Кан починає співати, а ми підхопимо.
-Від. -Душі.
-Уперед! -Уперед!
Від душі!
-Від душі! -Від душі!
Ми приїхали в Таїланд,
щоби їсти в'єтнамську локшину?
Ми ж їмо китайські страви в Кореї.
Але тут, напевно, чимало хороших тайських ресторанів.
Я знаю класне кафе. Завжди там їм, коли сюди літаю.
Може, туди?
Так, Пхьон-Хва чудово знає Бангкок.
Ходімо туди.
Ні, це чудове кафе.
Дивіться.
ВИБІР КОРИСТУВАЧІВ 2022 Р.
Довіртеся мені.
Я експерт із Таїланду.
Проходьте.
Ми…
-Єдині. -Єдині.
Я вас не чую.
Ми…
-Єдині! -Єдині!
Він мені вже поперек горла.
Тут одна локшина.
Звісно. Це ж локшинна.
Да-Иль не любить локшину.
Про що ви? Ще як люблю.
Справді? Відколи це?
Мені так хотілося локшини, відколи ми прибули в Бангкок.
Ми з пані Кан на одній хвилі.
У Бангкоку ви мусите скуштувати клейку локшину.
Що це?
Ця локшина…
така липка.
Ой, бо вона злипається.
Тут усе смачно,
але перший номер найкращий.
-Тоді мені перший. -Добре.
-І мені. -Добре.
І мені.
А вам, пане Но?
Така спека. Як можна їсти гарячу локшину?
Мені тільки кухоль пива.
Гаразд. Перепрошую!
Нам п'ять порцій страви номер один.
Я ж сказав, що не їстиму.
Мені дві порції.
Ви теж тайською говорите?
Так.
Від душі!
-Від душі! -Від душі!
Те, що треба.
Саме так.
Чудово.
Набагато смачніше, ніж у моєму кафе.
Дідько.
До соджу ідеально підійшло б.
Ні, цією локшиною можна лікуватися від похмілля.
Спробуйте бульйон. Неймовірний.
Я ж казав.
Просто довіртеся мені.
Пане Ю, ви найкращий.
Нехай смачно, але це ж просто локшина.
Пане Ку…
Пане Но, скуштуйте.
-Не хочу. -Ну шматочок.
-Не варто. -Трішки.
Зовсім небагато.
-Не хочу. -Одну локшинку. Будь ласка.
От лихо.
Що це було?
-Чому так смачно? -Що?
Ти погодувала пана Но.
Погодувала? Коли?
Було таке.
Я вас годувала?
Ви мене? Не помітив.
-Ні? -Ні.
-Мені подобається. -Я просто поділилася.
Тут смачно готують.
-Дайте-но мені. -Що?
-Смачно. -Це моє.
Перепрошую! Повторіть, будь ласка.
Смакота.
Що це там?
Що?
-Там нічого немає. -Забудьте.
Їжте.
-Така смакота. -Точно.
З пивом ідеально.
-Смачно. -Пельмені смачні.
У нас обмаль часу.
Наступна зупинка — наймодніше місце Бангкоку.
Там можна знайти їжу на будь-який смак.
-Гастрономічний рай. -Знову їсти?
Я в Таїланд їсти приїхав.
Я об'їлася. Більше не можу.
Якщо з'їм ще хоч шматочок — лусну.
Уся дієта коту під хвіст.
Я до завтра нічого не їм.
Навіть не пропонуйте.
Нам уже треба йти. Ворушіться.
Від душі! Ми єдині!
Швидше. Ворушіться.
Пане Но.
Заплатіть і підемо.
-Йдемо? -Так.
Що це? Цікаво!
Пане Знак оклику.
Назад.
Це не я.
Що це?
-Апетитно, еге ж? -Що це?
Це пад-тай.
Скуштуємо?
Пане Ю! Купіть нам.
-Це? -Так.
Пане Ю, мені з креветками.
Виглядає апетитно.
Овва, морозиво!
АРАХІСОВЕ РОЛЛ-МОРОЗИВО
АРАХІСОВЕ МОРОЗИВО ПО-ТАЙВАНСЬКИ
Ти приїхала в Бангкок їсти тайванське морозиво?
Я рада, що зможу поїсти арахісове морозиво
у самому Бангкоку.
Це рай для любителів вуличної їжі.
Невже так смачно?
Ще б пак. Хочеш скуштувати?
Ні.
-Ну ж бо. -Ні.
І взагалі, хтось казав, що об'ївся.
У Таїланд їдуть за їжею.
Я ще навіть не починала.
Ти казала, що наїлася.
-Що ось-ось луснеш. -Це десерт.
-Два шлунки? -Пане Но!
-Знову він? -Пане Но!
Підемо знайдемо місце.
Я?
Так, ви.
Нащо стільки набрали?
Ми ж у Таїланді, треба все скуштувати.
Ми щойно їли.
Як ви плануєте стільки з'їсти,
пане?
Нас тут купа народу.
Усім по шматочку.
З чого б почати?
Досить думати, їсти треба.
Точно.
Почнемо.
Дякую, пане Ю.
-Смачного. -Дякую.
До речі, перш ніж їсти, вип'ємо.
Добре? Чудово.
Отже. Від душі!
-Від душі! -Від душі!
Пані Кан, ви молодець.
Ну годі.
-Дякую вам. -Відмінна робота.
Ви теж молодець, пане Ю.
-Пане Ю. -Не дотягнешся.
Дякую.
Пане Но, ви теж молодець.
Пане Ю.
-Будьмо! -Будьмо!
Хочеш?
-Біс! -Біс!
ГОТЕЛЬ «КІНГ»
Усе йде добре?
Завдяки вам усе йде гладко, пані Ку.
До речі…
Ви нещодавно обрали найкращих працівників у кожному підрозділі
й відправили їх у подорож, так?
У подорож? Вперше чую.
Пан Ку Вон взяв по співробітнику від кожного з трьох підрозділів
і поїхав із ними в заохочувальну подорож.
-Пане Чхве. -Так?
Як у нашій групі могло статися щось без мого відома?
Особливо заохочення.
Вибачте, пані. Я розберуся.
Спиш?
Ні, не сплю.
Може, зустрінемося?
Зараз?
Прямо зараз.
Добре.
Чому так важко?
Са-Ран.
У нас вдома є пиво?
Вдома?
Так.
Не спала?
Я чекала.
Я теж.
Як повернемося, хай пан Но начувається.
Чому?
Він так добре все організував.
У тому й проблема. Він явно перестарався.
«Від душі»? Що за маячня?
Да-Иль теж не подарунок.
«Пане Знак оклику, назад».
Не нагадуй. Вони мені снитися будуть.
Я з часів навчання з подругами нікуди не їздила.
І жодного разу не подорожувала за кордон
із друзями, а з бабусею взагалі нікуди.
І на що я життя витрачаю?
Зате тепер ти тут.
І ми ще помандруємо.
Неодмінно.
Так добре сидіти тут із тобою.
Нарешті стало схоже на відпустку.
Бо почувалася як в учбовому таборі.
Завтра буде ще краще.
Я кожен твій день наповню щастям.
Зараз я більш ніж щаслива.
Йдеш?
Ну ж бо.
Я сумував за тобою.
Ми весь день були разом.
Не за потилицею.
За обличчям.
Я так сумував за твоїм милим личком.
О_МИР
Боже, який важкий.
ПХЬОН-ХВА, Є ПЛАНИ НА ВЕЧІР?
Ро-Уне.
Що робиш після роботи?
Повечеряємо разом?
У мене є плани.
Справді?
На сьогодні?
Так.
На сьогодні.
Що за галас?
Доброго ранку.
Так, пане Ю. Доброго ранку.
Отже, розклад на сьогодні.
Почнемо день з екскурсії до храму Ват Арун.
Зупинимося в кафе, щоб попоїсти,
і відвідаємо візитівку Бангкока — торгівельний центр ICONSIAM.
А наприкінці дня на нас чекає вечірка на поромі.
Чи все зрозуміло?
А вільний час,
пане?
У груповому турі не передбачено.
Анітрохи.
Що це за тур без вільного часу?
Згодна.
Це тиранія. Жах.
Ні, ви добровільно вирушили в цю подорож.
Тож не хочу нічого чути.
Правильно?
Збирайтеся. Зустрінемося через пів години.
Так, пане.
Побачимося.
Від душі!
-Оце так. -Точно.
Краса.
Наживо набагато крутіше.
Це храм Ват Арун.
Ходімо всередину.
Красиво, правда?
Якщо побачите ченців, що прогулюються…
Пане Но.
Встаньте позаду.
Навіщо? Мені й тут добре.
Порядок більше не діє.
Коли граємо, то від душі!
Коли їмо, то від душі!
Годі вже з цим «від душі»!
Ми навіть не у футболках.
Може, й так, але ми завжди будемо робити все від душі.
Ви тепер знак оклику. Поверніться на своє місце.
Пане Знак оклику.
Ви чому не на своєму місці?
Ходімо.
Невже нам справді треба…
весь час ходити строєм?
Пане Но, давно ви працюєте?
Шість років?
Шість місяців.
Дам вам пораду як людина з досвідом.
Не чіпляйтеся до пана Ю. Тільки життя нам ускладните.
Да-Иль, я думав, ти на нашому боці.
Просто ми команда. А на незнайомців мені начхати.
Знак оклику — у кінець.
Зачекайте на мене!
Ходімо.
-Станемо втрьох. -Сфотографуйте нас.
Приготуйтеся. Увага.
Один, два, три.
Від душі.
Пане Но, хочете?
Звісно.
Я вас зніму.
Справді?
-Іди сюди. Сфотографуй нас. -Добре?
-Від душі! -Від душі!
Ще раз. Від душі.
-Від душі! -Від душі!
Від душі!
-Від душі! -Від душі!
Від душі!
-Від душі! -Від душі!
Не так. Ось як.
-Ні, ось так. -Ну ж бо, пане Ю.
-Ще трохи. -Ось так.
Станемо тут. Ідеально.
Від душі!
-Від душі! -Від душі!
А тепер головна подія дня.
Ласкаво просимо на вечірку на поромі!
Як чудово.
Завжди мріяла поплавати на поромі в Бангкоку.
Ви просто неймовірний, пане Ю!
Утечемо звідси.
-Зараз? -Скоро.
Це можливо?
Просто йди за мною.
Заходимо.
Зараз.
Що за чорт?
Ви що тут робите?
Ви мене питаєте?
Нічого не хочете пояснити?
Чорт забирай.
Ні!
Тобто…
Доведеться знову в черзі стояти.
Якщо так не подобається пором, треба було сказати.
Тримай.
Освіжися.
Дякую.
Досі засмучуєшся?
Який же я дурень. Що я роблю?
Пан Но опинився між нами. Як несподівано.
Він усе псує.
Але ти був такий крутий.
Пане Но, ви де?
Пане Но!
Ось ви де.
Швидше сюди.
Таїланд вночі такий красивий.
Таке умиротворення.
Усі тут такі ошатні й розслаблені.
У тайській є таке слово — «сабай».
Не треба весь час квапити події, метушитися,
потрібно просто розслабитися й заспокоїтися.
Сабай.
Ось у чому сіль.
Сабай.
Чудово.
Але за сабай у продажах нас би звільнили.
Через сабай на борту літака пасажири б залишилися голодні.
У готелі те саме.
Нам це поняття чуже.
А чому б нам тоді
не влаштувати завтра відпочинок, поки ми в Бангкоку?
Вільний час для всіх.
Сабай.
Бай-бай.
Будемо веселитися від душі до самого кінця подорожі.
Якщо хочете сабай,
їдьте додому і там його влаштовуйте.
До речі, якщо хочете додому,
я вас не тримаю — відпочивайте.
Тут так весело.
Просто свято.
Ро-Уне, ти як тут опинився?
Просто проходив повз.
Добридень.
-Я Лі Ро-Ун. -Хто це?
-У мене був рейс сюди. -Її колега.
Вирішив побачити Пхьон-Хву.
Радий зустрічі.
Він новачок у нас в екіпажі.
Як ти тут опинився?
Я запитав тебе про плани, ти сказала, що тут будеш вечеряти.
Не в цьому річ.
Пане Ю, можна йому з нами?
Якийсь він занадто симпатичний.
І в цьому ми з ним схожі.
Потрібно вас познайомити.
Це Ю Сан-Сік, керівник відділу у групі компаній «Кінг».
А це менеджер Но.
Це Чхон Са-Ран, співробітниця готелю «Кінг».
А я Кан Да-Иль з «Аланги».
Дуже приємно. Я Лі Ро-Ун.
У нашій групі «Від душі» новий член.
Ласкаво просимо. Сідайте.
Перепрошую.
Одне пиво, будь ласка.
Вип'ємо за нашого нового члена.
До речі, Ро-Уне,
коли я кажу «від душі», ви повинні повторити.
-Гаразд. -Від душі!
-Від душі!
А це зірка Бангкока — ICONSIAM.
Оплески.
Тут фонтан.
Сфотографуймося на тлі порома.
-Чудово. -Гаразд.
-Точно. -Знову фото?
-На пам'ять. -Нам треба. Ходімо.
-Усі тут? -Так.
Я сфоткаю. Один, два, три.
Я знав, що так буде!
Я знав!
Було чудово. Мені треба йти.
Ні, ми вас не відпустимо.
Ви й так уже з нами.
Залишайтеся.
А можна?
Звичайно.
Він не може.
Між рейсами члени екіпажу зупиняються в призначеному готелі.
Нічого страшного.
Пан Но вирішить це питання, так?
Ну, я можу.
Але ж немає номерів.
Як це? Жіночий і чоловічий номери.
У нас їх два.
А в нас ліжко кінг-сайз, на трьох вистачить.
Зовсім не «кінг», лише «квін».
Я й на підлозі можу поспати.
Ні, ви застудитеся.
Величезне ліжко. Утрьох можна спати.
У такому разі…
Добре, я залишуся.
Дякую, пане.
Піднімемо тост на честь нашої шістки.
Так, тост.
Отже.
Від душі!
-Від душі! -Від душі!
Я тут подумав,
що з коледжу не ночував у номері з іншими хлопцями.
Я скучив за цим усім.
Коли подорожуєш із друзями,
зазвичай спиш у купі хлопців у номері вдвічі меншому за цей,
але при цьому жодного дискомфорту.
-Правильно? -Так.
Дискомфортно зараз мені.
Краще будемо спати.
Спіть собі, не заважаю.
А ми з Ро-Уном поговоримо.
Мені так добре.
Тоді йдіть базікайте на вулиці.
Я втомився.
То засинайте.
Уявіть, що ви один і вам потрібно поспати.
Самі не помітите, як заснете.
Правильно?
-Так. -Що за маячня?
А ви, схоже, хороші друзі.
Друзі?
Терпіти не можу таких людей, як пан Ю.
Пан Но до мене прикипів.
Через його характер у нього немає друзів.
-Серйозно? -Так.
Тому я дбаю про нього
від щирого серця. Правда ж?
Вимикаю світло. Усім спати.
-Ні, не вимикайте. -Спіть.
Увімкніть світло.
Я кому сказав, пане Но?
Я очолюю відділ, а ви просто менеджер.
Увімкніть зараз же.
Я весь день мирився з вашою маячнею.
Стійте!
Задоволені?
Та-да, Чхо-Рон!
Дивись! Гарно, так?
Так. Дуже гарно.
Дивись ще.
Як тобі таке?
Теж миленький.
Це ти все мені? А собі що купила?
Що? Мені нічого не потрібно.
То купи не тому, що потрібно.
Що-небудь гарненьке.
Завтра нічого мені не бери.
Купи що-небудь собі, гаразд?
Обіцяй мені.
Добре, обіцяю.
Обережно на дорогах.
Тримайся подалі від поганих людей.
Будь завжди з тітоньками.
Добре, я буду обережна.
На добраніч, люба.
-Я тебе люблю. -Я теж тебе люблю.
-На добраніч. -На добраніч!
І що б ти без Чхо-Рон робила?
Не заздрю тому, що ти заміжня,
але від такої доньки я б не відмовилася.
Я теж.
Вам теж треба дітей завести. Вони не завжди такі милі.
І все-таки Чхо-Рон — найкраще, що зі мною сталося в житті.
Тримай.
Що це?
Купили дорогою.
Що?
Що це?
Дівчата, припиніть.
Ви мене бентежите.
Чхо-Рон тобі веліла дбати про себе, а ти не слухаєш.
Що поробиш? Доведеться нам про тебе дбати.
Я вдячна. Справді.
-Що таке? -Ні.
-Гей.
-Ні. Я не плачу. -Тільки не кажи, що плачеш.
Якщо заплачеш, будемо дражнити тебе все життя.
Нізащо.
Ну годі.
Ви найкращі.
-Ну ж бо. -Більше ніхто мені не потрібен.
Дякую.
І мені. У мене є тільки ви.
Неправда.
У тебе є Ро-Ун,
він заради тебе аж до Таїланду прилетів.
Усе не так.
«Вирішив побачити Пхьон-Хву. Радий зустрічі».
«Я й на підлозі можу поспати».
Та облиште.
Усе не так. Між нами нічого немає.
-«Добре, я залишуся. Дякую». -Ну досить.
-Припиніть. -Чому?
-Та годі вже! -«Пхьон-Хва…»
-Що сталося? -Боже.
-Усе гаразд? -Що таке?
-Вибач. -«Пхьон-Хва».
«Пхьон-Хва, все добре?»
«У мене все гаразд, Пхьон-Хва».
Я знала, що ти так скажеш!
-Так я й знала! -«Я в нормі, Пхьон-Хва».
Як мило!
«Усе гаразд, Пхьон-Хва».
-Припиніть! -«Я приїхав, бо скучив за тобою».
«Пхьон-Хва».
-«Пхьон-Хва». -Я вас не чую.
«Готовий спати на холодній жорсткій підлозі, аби лише бути з тобою!»
Поїж перед рейсом.
Дякую.
Пане Ю.
-Са-Ран пішла? -Там немає?
Ні. Пан Но теж зник.
-Туди. -Що?
Пане Но!
Ви куди?
На пошуки свободи.
Усім до побачення!
Гей, Чхон Са-Ран!
Зрадниця!
Зачекайте на мене! Я теж хочу!
-Справді красиво? -Так.
Добре виходить.
Корея?
Так.
Ви такі красиві.
Ти принц. Ти принцеса.
Красиво.
-Я вас сфотографую. -Не варто.
Ні, сфоткаймося. Я хочу.
Будь ласка.
-Цього разу доведеться посміхнутися. -Посміхнуся.
І зробити сердечко.
І це теж зроблю.
І посміхнися.
Добре.
Добридень.
Що це за місце?
Я ж казав, що хочу кудись із тобою сходити.
Ми на місці.
Гарно, як на картині.
Я була б щаслива щодня милуватися таким видом.
Переїдемо сюди?
Це ж просто мрія.
Отже, будемо жити як у мріях.
Смачного.
Тебе так це тішить?
Я скуштувала багато тайської їжі, але такого не їла.
Усе таке красиве. І таке апетитне!
Почни з цього. Відкрий рот.
Смачно.
Чудово. Скуштуй.
-Скажи? -Так.
Не поспішай, скуштуй ще й інші страви.
Тобі сподобалася вечеря?
Так, я в захваті.
І нічний краєвид такий гарний.
Я дуже радий, що тобі сподобалося.
З самого дитинства
я звикла ні на що не сподіватися.
Я боялася, що мої надії та бажання
заберуть у мене те, що мені дороге.
Але я хочу більшого.
Я настільки щаслива, що замислююся, чи можу я собі це дозволити.
Сподіваюся, що й надалі буду так само щаслива.
Хотіти більшого нормально.
Хотіти робити, володіти, стати кимось.
Хотіти можна все.
Ти на це заслуговуєш.
У нас із сестрою різні матері.
Мій батько одружився вдруге, і в них з'явився я.
Мама зникла, коли я був малюком.
Несподівано,
не сказавши ні слова.
Я ридав і шукав її,
але всі навколо просто посміхалися.
І тоді я зрозумів, що посмішки можуть виглядати жахливо.
І в моєму оточенні…
всі приховували справжні почуття.
А потім з'явилася Чхон Са-Ран
зі своєю щирістю.
Досі не знаєш, де вона?
Вона з тобою не зв'язувалася?
Ні.
Я шукав її, але не знайшов ні сліду.
Немов
її й не було в цьому світі.
Не знаю, чи кинула вона мене, чи мала вагомі причини піти.
Не розумію, тужити мені за нею або ненавидіти її.
Упевнена, вона десь є.
Знайдемо її разом.
Ти не мусиш це робити.
Мені просто цікаво. Не те, щоб я хотів її бачити.
Хоча тепер уже не цікаво.
Вночі так красиво. Прогуляймося.
Дякую, що з'явилася в моєму житті.
Дякую, що ти з'явився в моєму житті.
Я дещо приготував.
Та-да…
Це не те.
Це ВІП.
Ні, я просив ВІП-седан, коли бронював.
Так, це ВІП.
ВІП
І що нам робити?
Він для ВІП-осіб.
Точно.
Застрибуй.
Дивись.
Зупинімося ненадовго.
Там?
Оце так.
Ти це вже разів 100 сказала.
Але правда гарно.
Повний місяць! Загадуй бажання.
Загадала?
Так.
Тут так чудово.
Що ти загадала на місяць?
Залишатися такою ж щасливою, як зараз.
Тобі цього достатньо?
Треба було бажати більшого.
А ти що загадав?
Я? Нічого.
Чому?
Мені нема про що просити.
У мене вже є ти.
Більше мені нічого не потрібно.
Але я подякував за те, що в мене тепер є
така дорога мені людина.
Дякую.
Я кохаю тебе, Са-Ран.
Я теж тебе кохаю.
ПОСМІШКА ДЛЯ СПАДКОЄМЦЯ
Список гостей на 100-річний ювілей ще не затверджено.
Затверджено. Треба лише ухвалити рішення.
Запроси людей зі списку.
Я організатор, і я сам вирішую, що робити.
Схоже, тобі подобається грати в героя.
Боляче.
І ти дозволиш Вону робити, як він хоче?
А ти, випадково…
не питав його про маму?
Напевно, він знає.
Переклад субтитрів: Юрій Обревко