A MOSOLY BIRODALMA
Végre egy kis szabadság!
Egész nap bulizni fogunk, ne fogj vissza!
Le sem fekszünk, oké?
Jól bepörögtél.
Boldog vagy? Nem hiányzik Cho-rong?
Neki is kell egy kis egyedüllét.
- Mi ütött beléd? - „Mi ütött beléd?”
- Elnézést!
- Igen? - Igen?
Ennyire munkamániások vagytok?
Nem nektek szólt. Csüccs!
Ez vicces volt.
Végre megvan.
Megfejtettem a rejtélyt.
Milyen rejtélyt?
Hogy Gu úr miért nem mondta, hogy vezető menedzser.
Mindenkinek kényelmetlen lenne.
De miért hívott osztályvezetőnek,
és nem mondjuk menedzsernek?
Vajon miért?
Mert Gu úr fejében már így is
osztályvezető vagyok.
Az utazás alatt akar kiképezni
osztályvezetőnek.
Szerintem nem gondolkozik ennyire előre.
De, de igen.
- Gondolja? - Igen!
Szerintem nem.
- Yoo úr? - Igen?
Összekeveredtek a jegyeink.
Első osztályon utazik.
Tényleg? Én?
Hát persze, Yoo úr.
No úr, jól kiképezték.
Örülök, hogy kitanítottam, hogy így tisztelje a felettesét.
Tapsolják meg!
Menjen gyorsan, mielőtt meggondolom magam!
Köszönöm!
Maradjon mindig ilyen!
Hú, első osztály? Üljön csak le!
Megyek az első osztályra.
Első osztály!
Itt vagyok.
Mi folyik itt?
Mit gondolsz? Visszaszereztem a székem.
Mindig melletted a helyem, nem igaz?
Akkor jó helyen ülsz.
Nem kényelmetlen?
Dehogyis.
El vagyok lazulva.
Mi ez?
Miért nem működik? Elromlott?
Nem, csak eddig megy hátra.
- Ez a max. - Nem megy.
Elnézést, No úr!
Igen?
Meg akar őrjíteni?
Mivel?
Ezzel.
Ha tovább csinálja, megrugdosom.
Óvatos leszek.
Miért cseréltetek helyet? Ez kényelmetlenebb.
Veled akartam ülni.
Jobb így, nem?
Vagy csak nekem?
Nem.
Nekem is.
Nagyon jó így.
Nagyon jó.
THAIFÖLD
MINDENT BELE!
(Szép vagy.)
Megérkeztünk.
Kövessenek!
Jó napot!
Hát persze hogy szép.
El sem hiszem!
Óvatosan!
Lépcső.
Mi ez?
- Hűha! - Mi ez?
Na ne!
Ez még nem minden.
Utánam!
- Tényleg? - Még van tovább!
Csináljunk képeket!
- Egy, két, há'! - Ta-dam!
- Gyere ide! - Szuperül néztek ki.
Egy, két, há'!
Kicsit kicsi ez a medence.
Hogyhogy kicsi? Tök jó.
Igen, miért nem elégedett?
Yoo úr, ez a hely tök szuper!
Yoo úr,
köszönjük!
Ugyan! Szóra sem érdemes.
Menjünk fel! Fent még jobb.
- Fent? - Emelet is van?
Menjünk!
- Emelet! - Menjünk!
Mi van az emeleten?
Gyertek gyorsan!
Van emelet!
- No Sang-sik! - Mi van fent?
Hűha!
Ezek a szobák. Az önöké jobbra van.
Jobbra?
- Igen. - Ez az?
- Ez? - Ez a szobánk.
- Milyen? - Ez?
Három, kettő, egy!
Meg is jött a sikoltás.
Hú, de magas!
Hol a szobám?
Menjünk be, No úr!
Te kis…
Ez meg mi a franc?
Miért csak két szobát foglaltál ennyi embernek?
Bőven elég.
Egy a fiúknak, egy a lányoknak.
- Te hol fogsz aludni? - Én?
Én természetesen
itt alszom.
Azt mondod,
hogy ezen a nevetséges ágyon
kellene neked meg nekem aludnunk?
Minden olyan szép itt!
Hú, de kényelmes!
Feküdj le mellém!
Hülye!
Másik helyet keresünk.
Nem lehet. Már ki van fizetve.
Öt ember, öt szoba.
Ez az alap.
És tisztázzunk valamit!
Nem fogok egy ágyban aludni veled,
szóval vagy keresel új hotelt, vagy visszamész Koreába.
Érthető?
Yoo úr!
Ne feledd!
Én vagyok a vezető menedzser.
Értetted?
Igen.
MINDENT BELE!
- Segítség! - Ne csináld!
Hagyd abba!
Yoo úr!
- Szuper ez a hely! - Köszönjük!
Hogy talált ilyen szuper helyet?
Nagyon jó ízlése van!
Imádjuk ezt a helyet. Isteni!
Én is imádom.
Sajnos felmerült egy kis probléma.
Micsoda?
Az a probléma…
Nos az, hogy…
Mindenki jól érzi magát.
Milyen probléma merült fel?
- Itt maradunk? - Igen.
- Igen? - Aha.
Probléma megoldva.
A kakas már nem kukorékol.
Akkor jöjjenek be!
Olyan jó a víz!
Menjünk? Jó!
- Levetkőzöm. - Kihagyom.
Ne már! Játsszunk együtt!
Jó játékot! Majd legközelebb.
Azt nem hiszem.
Remekül néz ki.
10. EPIZÓD
Jó volt a medence?
- Igen! - Igen!
Örülök neki.
Akkor most elmondom a mai programot.
Később majd lógjunk meg!
Elmegyünk Bangkok legnyüzsgőbb éjszakai piacára.
De csapatként vagyunk itt. Szabad ilyet?
Persze.
Az üdülés lényege a szabadság.
Hova megyünk?
Meglátod, ha odaérünk.
No úr?
Yoo úr beszél. Nincs telefonozás.
Mondja, Yoo úr!
Készültem valamivel, nehogy elveszítsük egymást.
Mivel készültem?
Csapatpólóval!
Szuper!
De mindenkinek más az ízlése.
Nem kell csapat…
Köszönjük, Yoo úr!
Hordani fogjuk.
Tessék.
Öltözzünk át, és itt találkozunk félóra múlva.
- Jó. - Jó.
No úr!
Menjünk!
Hova megyünk?
Majd elmondom.
Öltözz át!
Hát ez csoda szép!
Gang kisasszony, mi is a jelmondatunk?
Mindent bele!
Igen! Mindent bele!
Csapatmunka, mindent bele!
Éljen a cég, mindent bele!
Mindent bele!
De a jelmondatunk nem
„Mindent le!”.
Elég buliellenesen hangzik.
Hát ez vicces!
„Mindent le.”
Maradjunk annál, hogy „Mindent bele!”.
- Jó? - Igen!
Akkor Gang kisasszony kezdi, és mi mondjuk utána.
- Mindent! - Bele!
- Előre! - Előre!
Mindent bele!
- Mindent bele! - Mindent bele!
Miért vietnámi tésztát eszünk,
ha egyszer Thaiföldön vagyunk?
Koreában is eszünk kínait.
De biztos sok finom thai tésztás hely van.
A bangkoki útjaimról van egy bevált helyem.
Menjünk oda!
Pyeong-hwa jól ismeri Bangkokot.
Menjünk az ő helyére!
Nem, ez is jó étterem.
Nézzék!
2022-ES KÖZÖNSÉGKEDVENC
Bízzanak bennem!
Thaiföld-szakértő vagyok.
Fáradjanak be!
Mi vagyunk?
Egy csapat.
Ez nagyon halk volt.
Mi vagyunk?
- Egy csapat! - Egy csapat!
Az agyamra megy.
Ez mind tészta.
Persze. Ez egy tésztaétterem.
Da-eul nem szereti a tésztát.
Miről beszélsz? Imádom a tésztát.
Tényleg? Mióta?
Azóta tésztát akarok enni, hogy landoltunk.
Gang kisasszonnyal elég jól kijövünk.
Bangkokban ragacsos tésztát kell enni.
Az meg mi?
Olyan tészta,
ami nagyon ragacsos.
Ja, mert ragacsos!
Mindegyik étel finom,
de az egyes a legjobb.
- Akkor egyest kérek. - Jó.
- Én is. - Jó.
Én is.
És No úr?
Meleg van. Biztos jó ötlet a forró tészta?
Csak egy pohár sört kérek.
Jó. Elnézést!
Öt egyest kérünk.
Mondtam, hogy nem eszem.
Én két adagot kérek.
Thaiul is beszél?
Igen.
Mindent bele!
- Mindent bele! - Mindent bele!
De jólesik!
Nagyon jó.
Hú, de finom!
Ez sokkal jobb, mint a másik hely.
Jaj de kár!
Ehhez jól menne egy kis szodzsu.
Nem, ez másnaposságra lenne nagyon jó.
A levest kóstoltad? Isteni!
Én megmondtam.
Rám bízhatják magukat.
Yoo úr, maga a legjobb.
Finom, de csak egyszerű tészta.
Gu úr…
No úr, kóstolja meg!
- Nem. - Csak egy falatot!
- Nem. - Csak egyet!
Csak egy falatot!
- Nem. - Egy falatot, na!
Jaj, na jó.
Ez meg mi volt?
- Miért ilyen finom? - Tessék?
Megetetted No urat.
Én? Mikor?
Most.
Megetettem?
Hogy mi? Én nem láttam.
- Ugye? - Aha.
- Finom. - Csak kóstolót adtam.
Jó ez a hely.
- Adja csak! - Mi?
- Finom. - Az az enyém!
Elnézést! Még egyet kérek!
Nagyon finom.
Mi az ott?
Mi?
- Nincs ott semmi. - Mindegy.
Együnk!
- Nagyon finom. - Az.
Sörrel tökéletes.
- Finom. - Nagyon jó a gombóc.
Most mennünk kell.
Következik Bangkok legnyüzsgőbb helye,
ahol minden termék és étel megtalálható.
- Ételmennyország. - Még többet eszünk?
Én enni jöttem ide.
Tele vagyok. Nem fér belém más.
Kipukkadok, ha többet eszem.
Annyi a diétámnak.
Nem tudok többet enni.
Nem kérek semmit.
Telik az idő. Menjünk!
Mindent bele! Egy csapat vagyunk!
Gyerünk! Mozgás!
No úr!
Fizessen és jöjjön!
- Megyünk? - Jó.
Mi ez? Jól néz ki!
Felkiáltójel úr.
Hátra!
Nem én csináltam.
Mi az?
- Jól néz ki, nem? - Mi az?
Pad thai.
Kóstoljuk meg?
Yoo úr! Vegyen nekünk ilyet!
- Ilyet? - Igen.
Én garnélásat kérek.
De jól néz ki!
Az jégkrém?
MOGYORÓS FAGYLALTTEKERCS
TAJVANI MOGYORÓS FAGYLALT
Muszáj tajvani fagyit enned Bangkokban?
Szerencse, hogy mogyorós fagyit ehetek
Bangkokban.
Ez a streetfood fellegvára.
Ilyen finom?
Naná! Megkóstolod?
Nem.
- Na! - Nem.
Tisztán emlékszem, hogy azt mondtad, tele vagy.
A többség az étel miatt látogat ide.
Ez még semmi.
Azt mondtad, tele vagy.
- Hogy kipukkadsz. - Ez desszert.
- Hány gyomrod van? - No úr!
- Itt van? - No úr!
Keressen ülőhelyet!
Én?
Igen, maga.
Mi ez a sok minden?
Végig kell kóstolnunk a thai kajákat.
Most ettünk.
Hogy fogjuk ezt mind megenni,
uram?
Sokan vagyunk.
Mindenki kap egy falatot.
Melyikkel kezdjünk?
Ne gondolkozzunk, csak együnk!
Ugye?
Kezdjünk hozzá!
Köszönjük, Yoo úr!
- Jó étvágyat! - Köszönjük!
Jó, evés előtt koccintsunk!
Jó ötlet!
Oké. Mindent bele!
- Mindent bele! - Mindent bele!
Gang kisasszony, szép munka!
Ugyan!
- Köszönöm, uram! - Jól dolgozott!
Ön is, Yoo úr.
- Yoo úr! - Segítek.
Köszönöm!
És No úr, ön is szépen dolgozott.
Yoo úr!
- Egészség! - Egészség!
Megkóstolod?
- Vissza! - Vissza!
Minden rendben van?
Önnek hála minden olajozottan megy, Gu kisasszony.
Hallottam,
hogy alvállalatonként kiválasztotta a legjobb dolgozókat,
és utazásra küldte őket.
Utazásra? Erről nem tudok.
Gu Won úr kiválasztotta a King Hotel, Air és Fashion legjobb dolgozóit,
és jutalomutazásra vitte őket.
- Choi úr! - Igen?
Hogy lehet, hogy erről nem tudok?
Ráadásul jutalomutazás?
Sajnálom, asszonyom. Utánanézek.
Alszol?
Nem.
Nem akarsz találkozni?
Most?
Most.
Jó.
Miért vagy ilyen nehéz?
Sa-rang!
Van otthon sör?
Otthon?
Igen.
Nem aludtál?
Vártam.
Én is.
Megfojtom No Sang-sikot, ha visszamentünk.
Miért?
Sokat készült erre az útra.
Ez a baj. Túllő a célon.
„Mindent bele”? Tök béna.
Da-eul is elég gonosz.
„Felkiáltójel úr, hátra!”
Ne is mondd! Álmomban is kísérteni fognak.
Egyetem óta nem voltam csoportos utazáson barátokkal.
Még sosem voltam barátokkal külföldön,
és a nagyival sem mentünk soha sehova.
Mit csináltam eddig?
De most itt vagy.
És többet fogunk utazni.
Majd meglátod.
Jó itt lenni veled.
Végre olyan, mintha nyaralnánk.
Tiszta kiképzőtábor volt ez a nap.
Holnap még jobb lesz.
Azt akarom, hogy mindennap boldog légy.
Most nagyon boldog vagyok.
Bejössz?
Gyere!
Hiányoztál.
Egész nap láthattál.
A tarkódat.
Nem az arcodat.
Nagyon hiányzott az édes arcod.
Mitől ilyen nehéz ez?
PYEONG-HWA, MIT CSINÁLSZ MA ESTE?
Ro-un!
Mit csinálsz munka után?
Nem vacsorázunk együtt?
Már van programom.
Tényleg?
Van programod estére?
Igen.
Ma estére.
Mi ez a hang?
Jó reggelt!
Igen, Yoo úr. Jó reggelt!
Hadd mondjam el a mai programot!
Először meglátogatjuk a Wat Arunt.
Utána étteremben eszünk,
majd elmegyünk a híres ICONSIAM-ba shoppingolni.
Végül a napot egy partihajón zárjuk.
Jó lesz?
És a szabadprogram,
uram?
Egy csoportos utazáson az nincs.
Nincs.
Miféle utazáson nincs szabadprogram?
Igaza van.
Ez diktatúra. Szörnyű!
Dehogyis! Szabad akaratukból jöttek ide.
Itt nincs ilyesmi.
Igazam van?
Félóra múlva találkozunk itt.
Igen, uram.
Megyek.
Mindent bele!
- Fú, de szép! - Az.
Csodálatos!
Élőben még lenyűgözőbb.
Ez a Wat Arun templom.
Menjünk be!
Hát nem gyönyörű?
Ha szerzetest látnak…
No úr!
A sor végére!
Miért? Jó vagyok itt.
Rossz a sorrend.
Játéknál: mindent bele!
Evésnél: mindent bele!
Elég ebből!
Ma nincs rajtunk a póló.
Attól még örökre lelkünkbe égett a jelmondatunk.
Örökre felkiáltójel marad. A sor végére!
Felkiáltójel úr!
Miért nem áll a helyére?
Menjünk!
Tényleg muszáj
ebben a sorrendben gyalogolnunk?
No úr, mióta dolgozik?
Hat éve?
Hat hónapja.
Tapasztaltabbként hadd adjak tanácsot!
Ne menjen Yoo úr agyára! Megnehezíti az életünket.
Da-eul, hát nem velünk van?
Most egy csapat vagyunk. Egyébként teszek az idegenekre.
Felkiáltójel, hátra!
Várjatok meg!
Gyere!
- Hárman. - Csinálna egy képet?
Most repül a kismadár. Megy!
Egy, kettő, három.
Mindent bele!
No úr, nem áll be?
De.
Majd én fotózok.
Tényleg?
- Jöjjön! Közös kép. - Tényleg?
Mindent bele!
Még egyet! Mindent bele!
Mindent bele!
- Mindent bele! - Mindent bele!
Így nem jó. Így.
- Nem, így. - Gyerünk, Yoo úr!
- Még egy kicsit. - Így.
Itt jó lesz. Tökéletes.
Mindent bele!
És most a nap fénypontja.
Hajós vacsoraest!
Elképesztő!
Ezt mindig is ki akartam próbálni.
Yoo úr, maga elképesztő!
Lógjunk meg!
- Most? - Mindjárt.
Sikerülni fog?
Csak kövess!
Menjenek be!
Most!
Mi a fene?
Mit csinálsz itt?
Miért engem kérdezel?
Mondani akarsz valamit?
Az istenit!
Ne!
De…
Újra sorba kell állnunk.
Szólhattál volna, ha nem tetszik.
Tessék.
Igyál valami hideget!
Köszönöm!
Haragszol még?
Hülye voltam. Mi ütött belém?
No úr hirtelen közénk került. Mekkora volt az esély rá?
Mindent elront.
De nagyon menő voltál.
No úr, merre van?
No úr!
Hát itt van!
Jöjjön gyorsan!
Olyan szép este Thaiföld!
És úgy megnyugtat!
Itt mindenki olyan laza és boldog!
Van egy thai szó: sabai.
Azt jelenti, hogy a folyamatos kapkodás helyett
az emberek lelassítanak egy kicsit.
Sabai.
Ezért olyan lazák.
Sabai!
Ez jó.
De ha egy értékesítő sabaiozik, kirúgják.
Ha mi sabaioznánk a gépen, nem végeznénk időben a kiszolgálással.
Hé, ez a hotelre is igaz.
Idegen számunkra ez a fogalom.
Akkor miért nem kap
mindenki egy kis szabadidőt holnap, ha már itt vagyunk Bangkokban?
Kapjon mindenki szabadidőt!
Sabai!
Bye-bye!
Az út végéig mindent beleadunk.
Ha pihenni akarnak,
menjenek haza, és ott csinálják!
Ha van olyan, aki most haza akar menni,
azt nem tartom vissza, menjen nyugodtan!
Jót szórakozunk.
Jól érezzük magunkat.
Ro-un, hát te?
Erre jártam.
Jó estét!
- Lee Ro-un. - Ki ez?
- Itt szálltunk le. - Kollégája.
Beugrottam Pyeong-hwához.
Örvendek!
Munkatársak vagyunk.
Hogyhogy itt vagy?
Kérdeztem, mit csinálsz este, és mondtad, hogy itt fogsz enni.
Nem úgy értem.
Yoo úr, csatlakozhat hozzánk?
Egy pillanat, túl jóképű.
Szinte mint én.
Akkor bemutatok mindenkit.
Ő Yoo Sang-sik, a King Csoport egyik osztályvezetője.
Ő pedig No menedzser.
Ő Cheon Sa-rang a King Hoteltől.
Én Gang Da-eul vagyok az Alangától.
Örvendek! Lee-Ro-un vagyok.
Új taggal bővült a Mindent bele csapat.
Isten hozta! Üljön le!
Elnézést!
Egy sört kérek!
Igyunk egyet az új tagunkra!
Rendben, Ro-un.
Mondja utánam, hogy, „Mindent bele!”.
- Jó. - Mindent bele!
Mindent bele!
Ez Bangkok egyik látványossága, az ICONSIAM.
Tapsot kérek!
Ez a szökőkút.
Csináljunk képet a hajóval!
- Jól hangzik. - Jó.
- Hát persze. - Még egyet?
- Emlékbe. - Muszáj. Jöjjenek!
- Mindenki benne van? - Igen.
Egy, két, há', csíz!
Tudtam, hogy ez lesz!
Tudtam!
Jól éreztem magam, de mennem kell.
Nem, nem mehet.
Ha már itt van velünk,
aludjon itt!
Szabad?
Persze.
Nem maradhat.
Csak a kijelölt hotelekben aludhat ilyenkor.
Nem probléma.
No úr elintézi, ugye?
Igen, elintézhetem.
De nincs több szoba.
Hogy érti?
Lányszoba, fiúszoba.
Két szobánk van.
És king size ágyunk van, elférünk rajta hárman.
Nem king, queen.
Nem gond, alszom a földön.
Na nem, megfázik.
Óriási az ágy, elférünk hárman.
Akkor…
Jó, maradok.
Köszönöm!
Akkor koccintsunk a hat testvérre!
Igen, koccintsunk!
Jó.
Mindent bele!
- Mindent bele! - Mindent bele!
Most, hogy belegondolok,
egyetem óta nem aludtam együtt más fiúkkal.
Már hiányzott.
Amikor barátokkal utazunk,
a fiúk mindig egy szobában kötnek ki, de feleekkorában.
De sosem kényelmetlen.
- Ugye? - Aha.
Nekem ez most kényelmetlen.
Aludjunk!
Nyugodtan aludhat.
Mi Ro-unnal beszélgetünk.
Jól érzem magam.
Kint csacsogjanak!
Fáradt vagyok.
Akkor aludjon!
Képzelje azt, hogy egyedül van, és nagyon álmos!
Rögtön el fog aludni.
Ugye?
- Igen. - Még ekkora baromságot!
Látom, jól kijönnek. Máris barátok.
Barátok?
Utálom a Yoo úr-féléket.
No úr kicsit túl ragaszkodó.
Nehéz ember, nincsenek barátai.
- Tényleg? - Aha.
De én vigyázok rá.
Rendes vagyok. Ugye?
Lámpaoltás! Jó éjt!
- Ne, ne kapcsolja még le! - Alvás van.
Kapcsolja fel!
Magához beszélek, No úr!
A felettese vagyok.
Kapcsolja vissza!
Egész nap a hülyeségét hallgattam.
Várjon!
Most boldog?
Ta-dam, Cho-rong!
Nézd! Hát nem szép?
De. Nagyon szép.
És nézd!
Ehhez mit szólsz?
Az is nagyon cuki.
Csak nekem vásároltál? Magadnak nem?
Mi? Nekem nem kell semmi.
Nem is azért, mert kell.
Hanem azért, mert tetszik.
Ne csak rám gondolj!
Magadnak is vegyél valamit, jó?
Ígérd meg!
Jó, megígérem.
Vigyázz az autókkal!
És ne menj el senkivel!
Maradj a nénikéimmel!
Jó, vigyázni fogok.
Jó éjt, kicsikém!
- Szeretlek. - Én is téged.
- Jó éjt! - Jó éjt!
Mihez kezdenél Cho-rong nélkül?
A férjedre nem irigykedem,
de a lányodra igen.
Én is.
Csináljatok ti is magatoknak! Meglátjátok, nem mindig ilyen édes.
De Cho-rong a legjobb dolog, ami életemben történt velem.
Tessék.
Mi ez?
Napközben vettük.
Mi?
Mi ez?
Lányok, ugyan már!
Elérzékenyülök.
Cho-rong megmondta, hogy magadra is költs, de nem hallgatsz rá.
Muszáj nekünk gondoskodnunk rólad.
Köszönöm! Komolyan.
- Mi ez? - Nem.
- Hé!
- Nem. Nem sírok. - Jobb, ha nem sírsz!
Örökre ezzel fogunk szekálni.
Nem sírok.
Ugyan!
Ti vagytok a legjobbak!
- Na! - Csak ti vagytok nekem.
Köszönöm!
Én is köszönöm! Nekem is csak ti vagytok.
Nem is.
Neked ott van Ro-un,
aki egész Thaiföldig eljött érted.
Nem is igaz!
„Beugrottam Pyeong-hwához. Örvendek!”
„Nem gond, alszom a földön.”
Nem is igaz!
Nincs köztünk semmi.
- „Akkor maradok. Köszönöm!” - Elég!
- Miért?
- Hagyjátok abba! - „Pyeong-hwa…”
- Mi a baj? - Jaj!
- Jól vagy? - Miért?
- Bocsi! - „Pyeong-hwa!
Jól vagy?”
„Jól vagyok.”
Tudtam, hogy ezt mondod!
- Tudtam! - „Jól vagyok.”
Annyira édes!
„Jól vagyok, Pyeong-hwa.”
- Hagyjátok abba! - „Annyira hiányoztál!”
„Pyeong-hwa.”
- „Pyeong-hwa.” - Nem hallom.
„Szívesen alszom a kemény, hideg földön, ha veled lehetek!”
Egyél, mielőtt elmész!
Köszi!
Yoo úr!
- Sa-rang? - Nincs itt?
Nincs. No úr sincs itt.
- Ott vannak. - Mi?
No úr!
Hova mennek?
Egy kis szabadságra vágyunk.
Viszlát, mindenki!
Hé, Cheon Sa-rang!
Te áruló!
Várj meg! Én is jövök!
- Hát nem szép? - De.
Jól csinálod.
Korea?
Igen.
Nagyon szépek.
Maga herceg, maga meg hercegnő.
Nagyon szépek!
- Csináljanak képet! - Inkább nem.
Nem, csináljunk egyet!
Oké.
- Most mosolyognod kell. - Hát jó.
És mutass szívet!
Rendben.
És mosolyogj!
Jó.
Jó estét!
Mi ez a hely?
Mondtam, hogy el akarlak vinni valahova.
Ez az a hely.
Mintha egy festményben lennénk!
Igazán boldog lennék, ha mindennap ezt láthatnám.
Lakjunk itt?
Álomszerű lenne.
Akkor valóra váltom.
Jó étvágyat!
Ennyire örülsz?
Sok thai ételt ettem, de ez kivételes.
Minden olyan szép! Nagyon jól néz ki.
Ezt kóstold meg először!
Finom.
De finom! Kóstold meg!
- Ugye? - Igen.
Kóstold meg mindegyiket!
Jó volt a vacsora?
Igen, nagyon jó volt.
És olyan szép az éjszaka!
Örülök, hogy tetszik.
Tudod,
kisgyerekként sosem vágytam semmire.
Féltem, hogy ha álmodozom,
elveszítem azt, ami fontos a számomra.
De egyre többet akarok.
Azt sem tudom, hogy szabad-e ilyen boldognak lennem.
Remélem, hogy mindig ilyen boldog leszek.
Ne félj többet akarni!
Ne félj a vágyaidtól, attól, hogy több akarsz lenni!
Mindent megkaphatsz.
Megérdemled.
A nővéremnek más az anyja.
Apám újraházasodott, utána születtem én.
Anyám kis koromban eltűnt.
Egy szó nélkül,
hirtelen.
Sírva kerestem,
de mindenki csak mosolygott.
Akkor gyűlöltem meg az álságos mosolygást.
És azt…
hogy mindenki megjátssza magát.
Aztán megismertelek téged.
Te őszinte vagy.
És máig nem tudod, hogy hol lehet édesanyád?
Semmit sem tudsz róla?
Nem.
Kerestem, de nem találtam.
Mintha
soha nem is létezett volna.
Nem tudom, hogy elhagyott-e, vagy mi volt az oka annak, hogy elment.
Hiányozzon vagy megvessem? Nem tudom.
Biztosan él még.
Keressük meg!
Nem kell ezt mondanod.
Régen kíváncsi voltam rá.
De már nem vagyok az.
Szépek az esti fények. Menjünk ki!
Köszönöm, hogy rám találtál!
Én köszönöm, hogy te rám találtál!
Készültem valamivel.
Ta-dam…
Ez nem az.
Ez a VIP-jármű.
Nem, én egy VIP-autóra gondoltam a foglalásnál.
Igen, ez a VIP.
Hát, ez van.
Ez a VIP-jármű.
Igazad van.
Szálljunk be!
Azt nézd!
Ott álljunk meg!
Ott?
Jaj, de szép!
Ezt sokszor mondtad ma.
De ha tényleg az!
Telihold! Kívánj valamit!
Kívántál?
Igen.
Jaj, de gyönyörű!
Mit kívántál?
Hogy mindig olyan boldog legyek, mint most.
Ez elég neked?
Kívánhattál volna többet.
És te mit kívántál?
Én? Semmit.
Miért nem?
Mindenem megvan.
Te vagy a mindenem.
Nem kell semmi más.
De megköszöntem az isteneknek,
hogy nekem adtak téged.
Köszönöm!
Szeretlek, Sa-rang.
Én is szeretlek.
A MOSOLY BIRODALMA
Még nincs kész a vendéglista a 100. évfordulóra.
De, csak még döntenem kell.
Hívd meg a listán lévő embereket!
Az én felelősségem. Azt csinálok, amit akarok.
Élvezed a hősködést?
Fáj.
Békén hagyod Wont?
Nem kérdezted
az édesanyádról?
Ő biztosan tud róla.
A feliratot fordította: Lipták-Pikó Judit