KRÁLOVSTVÍ ÚSMĚVŮ
Ju-ri.
Nechoď se mnou.
Ale s tím, komu se líbíš.
Jasně.
Řeknu ti, až začnu randit.
Musíš to říct nejdřív mně, až si začneš s holkami.
Ať to neslyším od někoho jiného.
Už jsem potkal někoho,
kdo se mi líbí.
Hej, kuře!
Podívej se na mě a zblízka.
Nezrazuj mou lásku.
No tak, pojď za mnou.
Tohle je naposledy.
Proč bys mě nechal?
Proč bys mě opustil?
Přestaň mě peskovat a přijď, srabe.
Přijď.
Můžeme si promluvit?
Pane Ku.
Myslel jsem, že chcete kuře.
Zvládnete ho sníst celé sama?
Počkejte. Proč tady jste?
Promluvme si u kuřete.
Prosím?
Kam jdete?
Dovnitř nemůžete!
- Pizza. - Pizza.
7. DÍL
Měl jste nám říct, že jste Sa-rangin kolega.
Mrzí mě, že jsem se neohlásil,
ale zase na druhou stranu, nedaly jste mi šanci…
Jsme v podstatě rodina. Buďte hodný.
Jsme z Království Group.
- Já jsem v Alanze. - A já v Království Air.
- Jsme velká rodina. - Velká rodina.
- Hermès! - Hermès!
Jste ve stejném oddělení jako Sa-rang?
Ne.
On je…
Ano, jsme.
Musí to být těžké.
Prý tam dělá nějaký nafoukaný blbec.
Hej.
Ne, nedělá.
Co to říkáš?
No jo. Ten vrchní manažer.
Ano, vrchní manažer.
Jak že se jmenoval?
Jmenuje se… Ku Won.
Syn předsedy. Je tam z protekce.
Že jo?
- Ne. - Bože.
To tě tak mučil? Pláčeš, jen co slyšíš jeho jméno.
To nic.
Prý chodí do práce pro zábavu.
Tak ať se baví a neobtěžuje ostatní.
Vždycky se někdo takový najde.
Hej…
No…
zpočátku.
Zpočátku byl takový.
Jen trochu. Ale už takový není.
Jak to myslíš?
Říkalas, že má příšernou povahu.
Vážně?
Jo. Říkalas, že je hajzl.
Aha. Kdy?
- Včera. - A předevčírem.
- I minulý týden. - A minulý měsíc.
Tak asi říkala.
Když nad tím přemýšlím, ani jsme se nepředstavili.
Jak se jmenujete?
Holky,
- tohle je… - Můžete mi říkat manažer No.
Božínku. Vy jste manažer?
Já taky řídím svůj tým.
Jsem Kang Ta-ul. Pracuju v Alanze.
Zastavte se, až poletíte.
- Dám vám slevu. - Dobře.
Já se jmenuji O Pchjong-hwa.
Brzy bude vedoucí kabiny.
Zavolejte, kdykoli poletíte.
Děkuji.
Držte se od nich dál.
Takže, pane No.
Proč jste sem přišel?
Proč myslíš?
Nemohl na ni přestat myslet.
To už jste vy dva došli tak daleko?
Hej.
Snězte to a běžte.
Proč? Skvěle se bavíme.
Co budete dělat, až odejdeme?
Hej, Kang Ta-ul.
Mám tě vykopnout?
Hej, půlka domu patří mně.
Dělíme se o zálohu a nájem.
Nebuď hrubá k mému hostu.
Můžeš zůstat, jak dlouho chceš.
Děkuju, Pchjong-hwa.
Ale co je tamto?
- Dárek? - Jo, tohle.
Tady. To jsou léky.
Neznám vaše příznaky, tak nesu vše.
To je pro mě?
K čemu léky?
Předtím jste se mi nezdála. Přišlo mi, že jste nemocná.
Pane No, prošel jste.
Máte i mé schválení.
Nebuďte směšné. To stačí.
Co jsme udělaly?
Musí jí být trapně.
Dělejme, že nevíme, o co jde.
Říkám vám, že to tak není.
Jestli můžu,
rád bych s ní mluvil o samotě.
- Ano? Dobře. - Prosím.
Jistě máte co řešit.
- Vyklidíme vám pole. - Jistě.
- Nespěchejte. - Bavte se.
Máte času, kolik chcete.
Jdeme.
Vypijte to.
Dobře. Díky.
Omlouvám se. Bylo to hektické, co?
No,
byly to pro mě cenné informace,
abych zjistil, co si o mně myslíte.
Blbec
s příšernou povahou
a hajzl.
Neberte ty vtípky moc vážně.
Strašně rády vtipkují.
Asi si jste blízké.
Jsme v podstatě rodina.
Máte skvělou rodinu.
Ale proč jste sem vlastně přišel?
No, nevypadala jste moc dobře,
měl jsem strach, že se něco děje,
nebo že jste nemocná.
I tak jste kvůli mně neměl opustit svou přítelkyni.
Navíc má narozeniny.
Není moje holka.
- Není? - Ne, není.
Tak proč jste ji objal?
- Co? - Co to objetí,
když to není vaše holka?
To takhle objímáte každou?
Jste snad veřejné odpočívadlo?
Neříkejte mi, že žárlíte.
Já?
Proč bych žárlila? To ani náhodou.
Jak to myslíte?
Oči vám hoří žárlivostí.
Nic v nich nehoří.
Podívejte.
To, s kým chodíte,
mě ani v nejmenším nezajímá.
Fajn.
Když na tom tak trváte,
postarám se,
abych už neměl nikoho v náruči.
To od vás přece nežádám.
Dobře.
Od teď se postarám,
abyste neměla další pochyby.
Tak se nebojte.
Říkám vám, že tak to není.
Víte to jistě?
Dobře.
Budu předstírat s vámi.
Co to bylo?
Chodí teď spolu?
To musí být pěkné.
- Bavte se. - Nikam nespěchejte.
Nepůjdeme na rande?
Teď?
Je pozdě.
A co zítra ráno?
Musíme do práce.
Tak kdy se vám to hodí?
Nejlepší doba na jídlo, na čaj,
nebo na skleničku.
Dejte mi vědět, kdy se vám to hodí.
Popřemýšlím o tom.
Proč o tom musíte přemýšlet?
Nemůže to být, kdykoli chcete?
Musím se podívat do kalendáře.
Měl byste jít.
Už?
Dejme si ještě pár koleček.
Obětuju svůj cenný čas.
Pokorně váš cenný čas odmítám.
Pospěšte si a běžte.
Neposílejte mě pryč.
Odejdu, až nadejde správná chvíle.
Myslím, že teď je ta správná chvíle.
Tak dobře.
Poslední kolečko.
- Co to děláte? - No co?
Jen se vás snažím chránit.
Nedoufejte v nic víc.
Nic jiného jsem nečekala.
Každopádně lidé tu jezdí tak agresivně.
Je nebezpečné tu chodit sama.
Zvládnu dávat pozor na auta, když bude třeba.
Tak mě pusťte a odejděte.
Myslím, že lidé spí.
Buďme potichu.
Ztište se trochu.
HAVAJSKÉ SLUNCE, HAVAJSKÝ…
PARFÉM DIOR 30 ML
Zdravíčko.
Potřebuješ něco?
Poslední dobou chodíš do práce s jedním mlaďochem.
Chodíte spolu?
Ptám se tě.
Chodíte spolu?
Pusť mě, dokud tě žádám hezky.
Ví o nás?
Ráda se taháš s mladším?
Co se staráš?
Do toho ti nic není.
Mám vytáhnout
tvého kostlivce ze skříně?
Co se děje?
Bojíš se?
Tak to bys měla přestat vyvádět.
Když jsi taková, mám chuť si pustit pusu na špacír.
Opovaž se něco říct.
Jestli něco řekneš, neprojde ti to.
Miluju ten tvůj ohnivý pohled.
Proto na tebe nemůžu zapomenout.
Ví tvoje žena, že se tak chováš?
Dobrý den, pane.
Ahoj.
Ro-une, co říkáš
na ženy se špinavou minulostí?
Podlá žena, která tají
svou pravou identitu.
Proč…
se na to tak zničehonic ptáte?
No vlastně,
proč se vůbec ptám?
To žádný muž nechce.
Tak dobře. Už vás nechám.
Pokud máš problémy a potřebuješ pomoc,
můžeš mi všechno říct.
Dobře?
HOTEL KRÁLOVSTVÍ
Jak se máte?
Špatně. Proč se ptáte?
Už teď jsem naštvaná.
Jsem vám pro legraci?
Prostě se převlečte.
Co je to?
Mám vás vyfintit a doprovodit vás.
Prý vás dokonce zachraňovali vrtulníkem.
Vy jste vážně číslo.
Omlouvám se.
Takhle se člověk omlouvá?
Jsem vám pro smích, protože vám nesu oblečení?
Taková teď jste?
Ne, madam.
Co to děláte?
Dobrý den, paní Čonová.
Učila jsem ji slušnému vychování.
Chybí jí základy slušnosti, ale měla štěstí a dostala se nahoru.
Asi jí to stouplo do hlavy.
Slečno Kimová, byla jste povýšena, protože jste měla štěstí?
Prosím?
Očividně jsem byla povýšena jen díky svým schopnostem.
Samozřejmě.
Nikdo v Království není povýšen jen díky štěstí.
A Království úsměvů navíc přijímá jen ty nejvýkonnější zaměstnance.
Nemám pravdu?
Ano. Ale…
Sa-rang byla dva roky po sobě největší talent.
Díky tomu mohla propagovat hotel.
Její úspěch je výsledkem jejího úsilí.
Ne toho, že měla štěstí.
Rozumíte?
Ano, madam.
Jestli budete zlá na můj personál,
budu vám muset dát lekci chování.
Proč jste tady?
Paní Kuová mi řekla, ať ji připravím na tiskovku.
Nařídila, aby byla paní Čchonová od hlavy až k patě elegantní.
Pomůžu jí. Můžete odejít.
Ano, madam.
Stačí to jen přečíst.
Všechny otázky budou směřovány mně, tak se nebojte.
Ano, madam.
ODPOVĚDI NA TISKOVKU
Toto mě trochu zneklidňuje.
Co?
Píše se tu, že jsem byla v ohrožení života,
ale tak vážné to nebylo.
To je jedno.
Lidi nezajímají fakta.
Chtějí drama.
Proto jim musíme říct příběh.
Tím je ale podvedeme.
Víte, kolik vaše záchrana stála?
Zaplatil to hotel.
Není vám to líto?
Omlouvám se.
Tuto akci jsem zorganizovala, abyste ulevila své vině.
PR tým vám dokonce sepsal příběh.
Praktické, že ano?
Prokazujeme vám laskavost.
Takže se taky snažte.
Ano, madam.
Přečtěte si konec.
Teď?
Ano, teď.
„Kvůli extrémnímu počasí jsem byla
v ohrožení života.
Jsem vděčná Království…“
…A GENERÁLNÍ ŘEDITELCE KU HWA-RAN
Copak? Nějaký problém?
Ten, kdo mě zachránil, byl vrchní manažer Ku.
Já mu dovolila použít vrtulník.
On k tomu nemá pravomoc.
Nemusíte děkovat nikomu kromě mě.
Přečtěte si to znovu.
Nejlepší místa na rande v Soulu.
„Pěkné a romantické. Neboj, my tě v tom nenecháme.“
- Máš rande? - Super.
Co to děláš?
VRCHNÍ MANAŽER KU WON
S kým to bude?
S nikým.
Žádné rande.
Ale jo. Podívej.
No tak.
Jen jsem se snažil zjistit,
jestli je náš hotel na seznamu míst k randění.
Co se hihňáš?
Víš vůbec, jaké to je být na rande?
- Jistě. - Jistě, že nevíš.
Vím, jak získat srdce ženy během minuty.
Mám tě to naučit?
Během minuty?
Během minuty.
Myslíš, že bych se já
učil od tebe?
Rande je jako válka,
ve které musíš dobýt srdce ženy.
A víš, co je klíčové, abys uspěl?
Co?
No jo. Říkals, že nepotřebuješ mou pomoc.
Bože.
Prokážu ti laskavost a vyslechnu tě.
Dobře.
Nejspíš jsi to nevěděl,
ale musí se ti podařit, aby si tě všimla.
Zůstaň jí v dohledu
a míjej se s ní, jako by to bylo náhodné setkání.
Rozumíš?
To by byl stalking.
Nesmí to být tak očividné.
Musíš se objevit,
a pak zmizet.
Přibliž se, ale ne příliš.
Rozumíš?
Pak si pomyslí:
„Proč na něj pořád narážím?
Může to něco znamenat?“
A když na tebe pomyslí,
musíš zmizet.
Pak tě začne postrádat a myslet na tebe.
A bude po bitvě.
To zabere?
Samozřejmě. Rozhodně ano.
Bože.
Kam jdeš?
Musím něco nahlásit.
Týká se to mě?
Ani ne, ale stejně musíš mít představu o…
Pokud to nemá nic společného se mnou,
odteď mi to nehlas.
Vtipálek jeden.
Potřebujete ještě něco, pane?
Ne. Jen jsem se zastavil cestou.
Nevšímejte si mě.
Ano, pane.
Hledáte někoho?
Pracuje všechen personál?
Ano, pane.
Proč nikde nevidím slečnu Čchon Sa-rang?
Je na tiskové konferenci.
Na tiskové konferenci?
TISKOVÁ KONFERENCE K ZÁCHRANNÉ AKCI BĚHEM TÝDNE SUPER FARMÁŘŮ
HOTEL KRÁLOVSTVÍ
Po zavolání záchranné služby jste mohla jen čekat.
Místo toho jste svolala na večer schůzi všech členů rady.
Je to pravda?
Ano. Zaměstnanec byl v nebezpečí.
Existuje důvod, proč jste se do toho vložila?
Slyšela jsem, že se pátrání kvůli počasí odložilo.
Byla sama v horách.
Musela jsem zasáhnout.
Vyslání vrtulníku na záchranu jednoho zaměstnance
nejspíš nebylo pro hotel snadné rozhodnutí.
Ne. Bylo to snadné.
Znovu opakuji,
zaměstnanec byl v nebezpečí.
Jistě bylo těžké nebrat v potaz výdaje za vyslání vrtulníku.
Copak v dnešní době nejednají firmy,
zejména konglomeráty, ve vlastním zájmu?
To je pravda.
Zisk je vždy priorita.
Ale právě zaměstnanci přinášejí zisk.
Proto říkáme, že praví majitelé jsou zaměstnanci.
Vaši zaměstnanci mohou hotelu zřejmě opravdu věřit.
Je mou zodpovědností to umožnit.
Mám otázku na slečnu.
Máte poslední slova
pro hotel?
Kvůli extrémnímu počasí
jsem byla v ohrožení života.
Jsem vděčná Království
a ředitelce Ku Hwa-ran za záchranu.
Generální ředitelko Ku, chcete něco vzkázat svým zaměstnancům?
Promiňte.
Můžu říct poslední věc?
Ve vrtulníku seděl někdo, kdo tou bouřkou proletěl.
Z celého srdce vám děkuji, vrchní manažere Ku Wone.
Moc vám děkuji.
Paní Ku, podívejte se sem.
„Byznysmeni třetí generace jsou na vzestupu.“
Mluví, jako by to teprve začalo.
„Když se ředitelka Ku dozvěděla o nesnázích zaměstnance,
svolala mimořádnou schůzi rady
a vyslala vrtulník na…“
Ukradla ti pozornost.
To ty jsi ho vyslal.
To je absurdní.
Pane Ku, musíte se to od ní naučit.
Její PR tým šíří
v tisku zvěsti o tom, že už byl vybrán nástupce.
Posloucháš mě? Posloucháš?
Hovoří majitel hotelu.
Tedy…
Stojí tu, že zaměstnanci jsou majitelé.
Proč o té tiskovce nevím?
Řekl jsi, ať ti nehlásím nic, co se tě netýká.
A tohle se mě netýká?
Zaměstnankyni Království úsměvů
zmanipulovali, to si zaslouží hlášení.
Tak mluv jasně.
Kolik toho chceš vědět?
Nahlásím všechno.
Jen to, co se týká mě.
Přesně.
Jak moc do hloubky?
Třeba intriky,
které paní Kuová osnuje, aby si zajistila místo nástupkyně?
To nemusím vědět a ani nechci.
A co tohle?
Za pár dní navštíví Koreu princ Samir z Blízkého východu.
Je 13. nejbohatší muž světa
a za noc utratí měsíční tržbu.
Každý hotel v Koreji chce, aby spal u nich.
Zkusila to i paní Kuová, ale neuspěla.
Můžete to využít ve svůj prospěch, pane.
To se mě nijak netýká.
Informuj mě o personálu.
O kom?
- Mám je proklepnout? - Ne.
Chci vědět, kdo to má těžké,
nebo kdo to nemá fér.
Víc nepotřebuju.
Každý zaměstnanec to má těžké a nemá to fér.
To patří k popisu práce.
Pane Ku,
pokud chcete být v obraze, musím vás informovat.
Vím, že se ti nelíbí, jak se paní Kuová chová.
Musíš získat moc,
abys ochránil svůj personál.
Nezírej na mě tak.
Získej moc hodnou tvé pozice.
Dnešní tisková konference se vám povedla.
O nástupci hotelu se nerozhoduje jen interně.
Záleží i na veřejném mínění.
Odráží to, koho si lidé vybaví, když pomyslí na naši skupinu.
Snažíte se mě poučovat?
Promiňte, madam.
S princem Samirem nám došly možnosti?
First Royal s ním už projednává podmínky jeho pobytu.
Zkusili jsme všechno, ale je tvrdohlavý.
Tohle mám poslouchat po šesti měsících příprav?
Promiňte, madam.
Ale nic nezmůžeme.
Tak to tedy vzdáme.
Od teď
se nás to netýká.
Byls to ty?
Řekls jí, ať tě zmíní?
Nebo to bylo čistě Sa-rangino rozhodnutí?
Donutil jsem ji k tomu.
Zachránil jsem ji já.
Takže jsi využil mého plánu.
Není to ubohé?
Je to lepší, než druhým lhát.
Ale to divadélko se mi líbilo.
„Pravými majiteli hotelu jsou zaměstnanci.“
Opravdu si to myslíš?
Samozřejmě.
Majitelé hotelu jsou zaměstnanci.
A já ty zaměstnance vlastním.
Ty jsi nestoudná.
Platím jim.
V každém světě je vlastníkem ten, kdo platí.
Pokud takhle uvažuješ,
nezasloužíš si stát se
majitelkou skupiny.
A ty ano?
Uvědomuješ si, jakou škodu jsi napáchal?
To já jsem napravila, co jsi ty pokazil.
Ale jsem si jistá, že ekonomický dopad
dnešních článků nepochopíš.
Nevyčísluj něčí hodnotu penězi.
Proto nejsi dost dobrý.
Ředitel společnosti musí maximalizovat zisky,
i když musí hrát divadélko.
Společnost nemůže existovat beze mě
a zaměstnanci nemůžou existovat bez ní.
Dobrá práce, paní Kuová.
Předvedla jste, jak vylepšit image společnosti.
Dnešní články o ekonomice jsou jen o vás, paní Kuová.
Váš příběh stále koluje na sociálních sítích
a píší o něm novináři.
Opravdu?
To mě nenapadlo, ale jsem ráda, že jsme získali publicitu.
A co ten arabský princ?
Nejspíš zůstane ve First Royal.
Pokud to ještě není oficiální,
přiveďte ho za každou cenu k nám.
Měli bychom, ale VIP hosty
má na starosti Království úsměvů.
A tudíž vrchní manažer Ku.
Tak to ho za každou cenu dostaň do našeho hotelu.
Pokud půjde k nim, nebude to jen otázka tržeb.
Může to rozhodnout o vedoucí pozici v oboru.
Mohlo by to vše změnit.
Rozumíš?
Proč neodpovídáš?
Nepřipravil ses?
Jestli nechceš, tak řekni.
Pak se o to může postarat tvá sestra.
Zařídím to.
Jsi si jistý?
Přivedu do hotelu arabského prince,
i za cenu divadélka.
Dobře.
Víš, že dnes byl banket, že?
Víš, jak tu bylo rušno?
Máš štěstí, že ses flákala.
Svět je tak nefér.
Neflákala jsem se.
Plnila jsem nařízení paní Kuové na naplánované akci.
To není můj problém.
My jsme obsluhovali hosty v nejrušnější dobu,
takže to zvládneš uklidit sama, že?
Sama?
Nikdo si neodpočinul, protože jsme měli plno.
Budeme v salónku.
Zavolej, až skončíš.
Jdeme, lidi.
Hodně štěstí.
Chcete mi poděkovat?
Prosím?
Tedy…
Když jste mi vděčná, dejme si kávu.
Mám teď spoustu práce.
Musím vše přeorganizovat, než skončí pauza.
Tak já vám pomůžu.
Počkat. Tak se to nedělá.
Nestačí to jen zakrýt?
V hotelu žádné „jen“ neexistuje.
Okraje ubrusu musí viset rovnoměrně v přesném úhlu.
Je to všechno nutné, když se použijí jen jednou?
Mnoho lidí věnuje čas a energii tomu,
aby uspokojili hosty, kteří tu sedí.
A já prostírám jejich oddanost.
Nestačí, když je prostě čisto?
Musíte tomu dodávat smysl?
Pokud to neudělám,
stane se z toho úkol, který může splnit kdokoli.
Ale když mu
dodám smysl, stane se výjimečným a můžu ho splnit jen já.
Taky to dodává smysl i mé kariéře hotelové obsluhy.
Prostřu tu oddanost s vámi.
Naučte mě to. Naučím se to správně.
Dobře.
Tak zkuste chytit okraj takhle.
- Okraj? - Ano.
- A… - Takhle?
Ne, nemůžete ho takto natahovat.
Ukažte. Takhle?
- Je to tak dobré? - Ne.
Pořád musí být trochu natažený,
takže asi takhle.
Takže…
když nemůže být příliš natažený…
Ano.
…nebo volný,
mohu ho držet, jak chci.
Jen jděte. Zvládnu to sama.
Fajn. Budu se víc snažit.
Jak se to dělá? Takhle?
Ano.
Dobře.
Až napočítám do tří,
jemně ho pusťte.
- Jemně? - Raz, dva, tři.
Dobře.
Hotovo?
Ano, odvedl jste dobrou práci.
Samozřejmě.
Jde mi všechno.
To jste šťastlivec.
Zastavil jsem se, když jsem šel kolem.
Já vím.
Pro případ,
že byste si myslela, že jsem přišel schválně.
Nemyslela.
Proč na mě nikdy nemyslíte?
Nemyslím si, že jste přišel schválně.
Neřekla jsem, že na vás nemyslím.
To je pravda.
Není možné, že byste na mě nemyslela.
Pojďte. Ještě máme hodně práce.
Pospěšte si.
Chyťte ten okraj a opatrně ho položte.
Raz, dva, tři.
VRCHNÍ MANAŽER KU WON
Co si dáte k večeři?
- Jen ne žebírka. - Ty ne.
Snad jste se neflákaly, když jsem tu nebyla.
Jestli se tak bojíte, pracujte s námi.
A to proč?
Pamatujte na má slova.
Sleduju vás jako ostříž.
Ano, madam.
Co si dát s týmem přes týden večeři?
Dejte mi vědět, až budete mít čas.
Ale mezi námi, kromě čtvrtka
mám každý den moc práce.
Tak můžeme ve čtvrtek.
Vážně?
Jestli to tak chcete. Co si dáme?
Co budou holky chtít.
Na co máte chuť?
- Sašimi. Už je to dlouho. - Máš pravdu.
Včera jsem měla suši a stačilo mi.
Syrových ryb už mám dost.
A co hovězí střívka?
Jak se něco takového jí?
Paní Toová,
a co třeba rodinná restaurace?
Jste dítě? Oslavujeme narozeniny?
A co vepřové nožky? Nedaleko je dobrý podnik.
Nožky na stůl? Taková drzost.
Vždyť smrdí.
Můžeme jít tam, kam chcete vy.
Rozhodněte se mezi sebou.
Musím za vás vše rozhodovat?
Dáme vám tedy vědět, až to probereme.
Tam, kde jsme byly posledně…
Jak se to jmenovalo?
Bože.
Měli dobrá žebírka.
To já jen tak.
- Tak jo. - Na shledanou.
Hezký večer.
Proč tak chodila okolo horké kaše,
že chce žebírka?
Jen to přikrášlovala.
Zavolám tam a udělám rezervaci.
Ano, madam.
Pětkrát čerstvá žebírka.
Marinovaná tu jsou nejlepší.
- Můžeme si dát marinovaná? - Ano.
Mají rády čerstvá žebírka.
O kolik vzrostly tržby?
Asi o 15 %.
Tímto tempem dosáhneme našeho cíle 20 %.
Co kdybychom ho zvýšily o dalších 10 %?
To je směšné. Už tak jsme přepracované.
Jako odměnu dostanete výlet.
Ten jsme měly dostat už za 20 %.
Místo tří dnů na Čedžu,
šest dní v jihovýchodní Asii. Co říkáte?
Bali, Phuket, Cebu, Kota Kinabalu…
Vyberte si, kam chcete.
- Vážně? - Jistě.
Když se zvýší tržby, můžeme kamkoli.
Půjde to, ne?
Ale 30 % je trochu přehnané.
Když myslíte, že je to nemožné, tak je.
Když myslíte, že je to možné, dokážete cokoli.
Všechno záleží na vás, paní Kangová.
Ta-ul, pojďme do toho.
Když přidáme dalších 10 %, přijdeme o pauzy.
Nevadí vám to?
Ne, nepotřebujeme pauzy.
Samozřejmě.
Co se může stát, když máme vás, paní Kangová?
Dobře. Na naši dovolenou.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Už jsi to slyšel?
Arabský princ bude v našem hotelu.
Má vytříbený vkus hodný člena královské rodiny.
Ten určitě ví, který hotel je v Koreji nejlepší.
Nejmenujeme se First Royal jen tak.
Prý ještě není nic jisté.
Bože. Kde jsi nechal rozum?
Už si zarezervoval jídla na týden
a změnili jsme barvu závěsů a záchod.
Co na tom není jisté?
Nikdy nevíš, dokud to není na papíře.
Bože. Hádáte se jako kočky a psi.
Kdy už dospějete?
Přiznej, že závidíš.
Každopádně se karta obrátila.
First Royal je první.
Království je druhé.
Takže i Království úsměvů je druhé.
Náš největší talent.
Jaký ty máš na tom podíl?
Je to můj největší talent.
V našem hotelu bude arabský princ.
Přijďte ho přivítat jako zástupce mého personálu.
- Prosím? - Bože.
Neobtěžuj mou pracovitou zaměstnankyni nesmysly.
Možná ti předám tento hotel, ale nikdy ti nedám ji.
Chceš se vsadit?
Ano.
Tak se vsaďte.
Pochlapte se a vsaďte své hotely.
- Proboha. - Bože.
Opravdu?
- Co? - Mám pro tebe špatné zprávy.
Arabský princ se ubytuje v mém hotelu.
- Cože? - Můj syn Won to zařídil.
Vůdčí hotel určuje reputace a historie.
Moment.
Až princ dorazí,
můžete ho přivítat jako zástupce personálu.
Ano?
Ano, pane. Děkuji.
Ahoj, to jsem já.
Co se stalo?
Co se stalo s arabským princem?
Vyměnili jsme i záchod!
Dobrá práce.
Jak se od mého syna čeká.
Máš trumfy v rukávu.
Už prý zaplatil zálohu.
Opravdu bude u nás?
Ano, zavolal jsem mu.
Princ si to rozmyslel po tvém jediném telefonátu?
Jak je to možné?
Já vím, že?
Ale bylo to možné.
Haló?
Samire?
Víš, že voláš mně.
Jistě, že jsem to já. Co se děje?
Prý přiletíš do Koreje.
Proč se o mě tak zajímáš?
Zůstaň v mém hotelu.
Slyšel jsem, že tvůj otec vede hotel.
Podnikání se nedaří?
Chceš, abych u vás utratil nějaké peníze?
Nemusíš utrácet.
Jen přijeď.
Vždyť mě už školy nenávidíš.
Protože sis myslel, že mi jde jen o peníze.
Ano, a stále tě nenávidím.
Líbí se mi tvá upřímnost.
Ale už jsem se rozhodl, že budu ve First Royal.
Proč bych šel do tvého hotelu?
Postarám se o tebe.
Postaráš se o mě?
Postará se o mě.
Podrobně mi tu péči popiš, prosím.
Řekni mi cokoli, co si přeješ.
Zařídím to.
Cokoli?
Cokoli.
Dobře.
Pošlu ti smlouvu.
Tak ji podepiš.
SMLOUVA O SLUŽBĚ
Je to vážně tvůj přítel?
Ani právníci takovou smlouvu neznají.
Není to můj přítel.
Jsme jen známí.
Bylo by lepší, kdyby byl cizí. Jen se podívej.
„Vždy mi odpovíš ‚ano‘“.
„Vždy mi budeš sloužit s úsměvem.“
To je smlouva?
Jen hledá otroka.
Nemůžeš to podepsat.
Proč ne?
Prostě nemůžeš.
Bude si s tebou zahrávat.
Za koho tě má?
Jsi sobecký blbec, co neposlouchá.
Na nikoho se neusmíváš.
Ty tu smlouvu porušíš.
Kdo to bude řešit? Já?
- Nemůžu. - Proč ne?
Myslíš, že jsem kretén
s příšernou osobností?
Někdo ti to řekl?
Nejsi zas tak špatný.
Říkal jsem, ať to nepodepisuješ.
Nikdy se nikomu nepodřizuješ ani nesloužíš.
Můžu to odfláknut.
Ne, nemůžeš.
Nebudeš ho moct vystát.
Chceš to vidět?
- Co? - Tady.
Představ si, že jsem Samir.
Hej, Ku Wone.
Vyzuj mi boty
a přines mi bačkory.
Musíš říct upřímně „ano“ s úsměvem na tváři.
Jinak nezaplatím ani cent kvůli porušení smlouvy.
Ano.
Výborně.
Dobrá práce.
Pojď sem.
Měl bych zvednout pravou nohu.
Klekni si na kolena.
Opatrně.
Dobrá práce.
Nezapomeň mi je vyleštit.
Jsou velmi drahé.
Co jsem ti říkal? Bože.
Pojď
sem!
Princ Samir, 13. nejbohatší člověk světa,
dorazil do Koreje.
Údajně přiletěl za odpočinkem,
ale zřejmě má za úkol vyjednat dovoz válečných letadel nové generace.
Během pobytu se nejspíš setká
s vedoucím obranného programu.
Vylez.
Otevři mi dveře.
Jsi stejně na prd řidič jako člověk.
Tak ať tě vozí tvá ochranka, ne já.
Ne, to je nuda.
Podrž.
Úsměv.
Princi Samire,
vítejte v hotelu Království.
Jsem Ku Hwa-ran a řídím tento hotel.
Srdečně vás zde vítáme
a poskytneme vám ty nejlepší služby.
Naučila jsem se arabsky jen pozdravit.
Vítejte v hotelu Království.
Ty květiny jsou pro mě?
Korejština vám jde.
Vítejte.
Tolik krásy.
Děkuji.
Jménem hotelu jsem vám
od srdce připravila malý dárek.
Můžu se na něj podívat teď?
Ano, Vaše Výsosti.
Možná budete zklamaný, protože je to jen drobnost.
Je to dar od srdce. Jak bych mohl být zklamaný?
Co je to?
Tradiční korejský uzlový náramek.
Nechala jsem udělat zelený,
protože zelená prý v arabském světě značí hojnost,
posvátnost a ráj.
Mám bystré oko.
Jsem neuvěřitelný.
- Prosím? - Uviděl jsem vás
a věděl jsem, že budete mít stejně krásné srdce jako tvář.
Sa-rang.
Nasadíte mi ho?
Ano, Vaše Výsosti.
Nasadím ti ho.
Tak.
Jsi ubytovaný, můžeš rovnou na pokoj.
Pojď za mnou.
Dostal jsem tak vzácný dar.
Musím vám to oplatit.
Už jste jedla?
Sa-rang?
Prosím?
Musíte to vydržet, pane.
Proč nejíte?
Chcete něco jiného?
To je v pořádku.
Myslím, že to ani všechno nesním.
Ani nemusíte.
Snězte, co je dobré.
Ano, Vaše Výsosti.
Překvapilo mě, jak mluvíte korejsky.
Moje první láska byla Korejka.
Vážně?
Studoval jsem, abych jí vyznal lásku, ale odmítla mě.
Hrozná ženská.
Možná jsem měl potkat vás.
Jako osud.
Cítíte se nesvá?
Vypadáte nespokojeně.
No…
Pracuju tady.
Je trochu nepříjemné tady sedět, když ostatní pracují.
- Mám jim říct, ať jdou? - Ne, to ne.
Prosím, ne.
Ne…
Už jste jedla na takovém místě?
Ne, jsem tu poprvé.
Je zvláštní sedět u stolu, který prostírám.
Zdá se, že lidé upřednostňují povinnost
před svými právy.
Celé jsem to tu pronajal pro vás.
Vy jste hvězda dne.
Užijte si to naplno.
Děkuji.
Co si tu sedáš?
Chci si užít svých práv.
Odvezl jsem tě,
otevřel jsem ti dveře a podržel kufr.
Taky si zasloužím se najíst.
Dám ti jídlo. Najez se sám.
Nevšímej si mě.
Bolí mě z tebe oči.
Rád bych řekl totéž.
Nemyslíš,
že už sis se mnou zahrával dost?
Už ses dostatečně pobavil.
- Měl bys už přestat. - Měl jsem to v plánu.
Už tě nepotřebuju. Běž.
Dobře. Dobrý nápad.
Postará se o tebe naše nejlepší zaměstnankyně.
- Vstávejte. - Ne, vy nemusíte.
Už mám asistentku.
Bude to Sa-rang.
- Prosím? - Ty mizero.
Ona ne.
Proč ne?
Protože jsem to řekl.
Slečna Čchon Sa-rang je…
má osobní asistentka.
Vážně? Od kdy?
Ode dneška.
Pamatuješ na smlouvu?
Musíš na všechno říkat ano.
Tak to zůstanu.
Ne, nepotřebuju tě. Vypadni.
Co smlouva?
Musím
být stále po tvém boku.
Ta schůze se protáhla.
Nemusíte to tak přehánět.
Jak to myslíte?
Nemusíte předávat srdceryvný dárek
a sloužit mu s naprostou upřímností.
Je to pro nás důležitý host.
Měla bych mu sloužit co nejlépe.
Přeháníte to.
Hotel Království poskytuje našim hostům ty nejlepší služby.
Zakládáme si na tom.
Jen průměrná vlídnost personálu
hotelu Králosvství je nepřijatelná.
Ale neusmívejte se tak hezky.
Sluší mi to přitom?
Vy přece můj úsměv nesnášíte.
Zas tak hezký není.
Tak jak se mám usmívat, abych nevypadala hezky?
Takhle?
Přestaňte.
Usmívejte se jako doteď.
Stejně mě neposlechnete.
Vážně nevím, jak to myslíte.
Od prvního dne, co jsem tady,
se každý den usmívám od ucha k uchu.
Dokonce jsem trénovala i ve spánku.
Jsem si jistá, že všichni zaměstnanci Království
mají nejlepší úsměv v zemi.
Proč jste trénovala i ve spánku?
Chtěla jsem být dobrá.
Ve všem jste upřímná.
No,
tak to byste se měl taky snažit.
Já?
Proč?
Dnes zastupujeme hotel jako tým.
Snažme se, aby princ Samir uznal, že udělal dobře,
když si zvolil náš hotel.
Ťuk.
Dobře.
Naučte mě,
jak dobře hotel reprezentovat.
Dobře.
Nejdřív
musíte hosta přivítat zářivým úsměvem.
Široce se usmějte.
Jste v pořádku?
Zapomeňte na to.
Srdce je na prvním místě. Výraz je druhořadý.
Neusmíváte se, protože vás o to někdo požádal.
Musí to být upřímné.
Všichni hosté poznají, jak se cítíte uvnitř
podle vašeho úsměvu.
Zkuste si v duchu myslet:
„Vítejte v našem hotelu!“
a zlehka se usmějte.
Ano.
To je dobré.
Ano. Mnohem lepší než předtím.
Vidíte? Musíte se usmívat od srdce.
Upřímnost lze vycítit.
Takže?
Co myslíte?
Prosím?
Cítíte mou upřímnost?
Cítíte mé srdce?
Sa-rang!
Pro dnešek končím. Jdeme.
- Už žádné schůzky? - Ne.
Koupil jsem od vás stíhačky a ukončil to.
Už jsi letěl stíhačkou?
Proč bych to dělal?
Je to nejlepší koníček.
Jsou teď mnohem levnější, už stojí jen 100 miliard wonů.
Měl by sis taky jednu koupit.
Sa-rang, jednou vás vezmu na projížďku.
Děkuji.
Sa-rang,
co je to?
Palác, kde žili králové dynastie Čoson.
„Palác.“
Chci tam jít.
Dobře. Tak pojďme.
Jdeme.
Těším se!
Ty můžeš jít.
Ne.
Já jdu taky.
Půjdeme spolu?
Po této cestě chodívali čosonští králové
a říká se jí odo.
Směl po ní kráčet jen král.
Fascinující, že?
Nádhera.
To je všechno.
Pojďme.
Ty běž.
Půjdu, když půjdeš ty.
Proč…
Běž koupit kávu.
Kávu?
Nejsem typ na pochůzky.
Ale jsi. Pamatuješ na smlouvu?
Já tu kávu koupím.
Jakou si dáte?
Ne.
Vy jste můj speciální host.
Pospěš si.
Děláš si ze mě poslíčka pro kávu?
Taková drzost.
Je mi to tu nějak povědomé.
Korea je tak krásná země.
Ale ze všeho tady jste nejkrásnější vy.
Děkuji.
Sa-rang,
máte přítele?
No, zatím ne.
Vážně? To je požehnání.
Děkuji nebesům, že mě k vám přivedly.
To mně bys měl děkovat.
Na.
Sám jsem tu kávu koupil,
tak si ji vychutnejte s vděkem.
Děkuju.
Hele.
Řešili jsme tu něco důležitého.
Zmiz.
Ani kdybych chtěl, kvůli té smlouvě nemůžu.
- Není ta káva dobrá? - Ano.
- Že ano? - Je dobrá.
Sa-rang, co je to?
Je to tradiční oddávací tradice.
- „Oddávací“? - Svatba.
Chci to zkusit.
S vámi.
Se mnou?
Ano. Nějaký problém?
Vím, že je to jen jako,
ale většinou to dělají páry.
Neberte to vážně.
Je to kulturní zážitek.
Nech si ty kecy.
Jestli se někdy vrátíte s přítelkyní,
doprovodím vás sem zpátky.
Jen chci zažít tradiční korejskou kulturu.
Tradiční kulturu, to tak. Sukničkář.
Chci toho moc?
To je lehké.
Nedělejte to.
Co smlouva?
„Za každou cenu poslechni.“
Ne, nezapomněl jsem.
Neříkám, že se jí nebudu držet.
Poruším ji.
- Cože? - Najdu ti jiný hotel.
Zmiz z mého hotelu.
Dobře jsem ti zaplatil.
Dokáže to flákač jako ty vydělat?
S radostí.
Tato smlouva
už neplatí.
To nemůžeš.
- Udělám to. - Co uděláte?
Ten tradiční svatební obřad.
To nemusíte. Ne.
Je to jen práce. Není to skutečná svatba.
Nebudu tomu přikládat žádný význam.
Nepokažte prosím všechno kvůli něčemu takovému.
Jdu se připravit.
Počkat. Ale pro mě to je…
Je lepší než ty.
Počkejte, Sa-rang!
Sa-rang!
Svatba.
Sa-rang!
Je to svatba.
Sa-rang, počkejte na mě.
Nevěstin palakýn vstupuje.
Nyní předstoupí krásná nevěsta.
Ženichu, ukloňte se a předstupte.
KRÁLOVSTVÍ ÚSMĚVŮ
Hej!
Jak se opovažuješ?
Jste náš VIP zaměstnanec.
Zasloužíte si tu dnes zůstat.
Věděl jsem, že vám bude elegantní oděv slušet.
Lásko moje.
Čchon Sa-rang.
Ne. Pusťte ho.
Počkat, vy žárlíte?
Odkdy ti na hotelu tak záleží?
Pokusím se ochránit lidi, které ty považuješ za nuly.
Když budeš chodit okolo horké kaše, ztratíš ji.
Pozvi ji na rande.
Chci si o nás promluvit.
Překlad titulků: Barbora Page