PODLE ROMÁNU JMENUJI SE LO KI-WAN OD ČO HE-DŽIN
Až vystoupíte z letadla, držte se od sebe dál.
Na imigrační kontrole si vás vyfotí a seberou vám otisky.
Nebuďte nervózní a dělejte, co po vás budou chtít.
Co když se nás na něco zeptají?
Řekněte jim: „I don't speak English,“ a pustí vás dál.
Budeme přistávat. Vraťte se na místo.
Dobře.
Sejdeme se na záchodech v prvním patře u třetí brány.
Fakt nám to projde?
Pořádně si to zapamatuj, ať tě nezadrží.
Co když nás chytí?
CÍL: BRUSEL
Můžete mi říct, jak se dostanu sem?
Chci čtyřicet dolarů předem.
Zaplatím na místě.
Prosím.
Nevím, čím vším sis prošel,
ale tyhle peníze by mi přinesly smůlu.
Ozvi se, pokud někdy budeš chtít zpátky do Číny.
Jeďte.
Postupujte dál, prosím.
Vyplňte tento formulář.
ŽÁDOST O PŘIZNÁNÍ STATUSU UPRCHLÍKA
Další!
Potřebuji kopii průkazu totožnosti.
Nějaký průkaz.
Třeba pas.
Musíte k tomu přiložit kopii pasu nebo jiného průkazu totožnosti. Máte…
ně… tak nic.
Požádejte o pomoc tlumočníka, prosím.
Ano.
Tamhle máte…
Pan Lo Ki-wan?
Já jsem Kim Kjong-šil, vaše tlumočnice.
Žádosti o azyl většinou zpracují až za dva měsíce, ale měl jste štěstí.
Pojďte.
- Dobrý den. - Dobrý den. Jak se máte?
Nejdřív musíme vyplnit vaše osobní údaje.
Uveďte prosím své jméno, datum narození a národnost.
Jmenuji se Lo Ki-wan.
Narodil jsem se 1. prosince 1990
v táboře č. 7 zemědělského družstva v Hasangu v okrese Uši provincie Čagang
v Korejské lidově demokratické republice.
Pas jsem dostal od jednoho zprostředkovatele,
kterého znal můj strýc.
Pane Lo Ki-wane, takže jste uprchl v roce 2019,
ale během vašeho pobytu v Jen-ťi jste neměl žádný zdroj příjmu.
Jak jste si tedy mohl dovolit falešný pas a letenku?
To…
máma…
Vaše matka vám dala peníze?
Ty si nedáš?
Já jsem v pohodě.
Na svoje narozeniny se musíš dosyta najíst.
Tak nikdy nezůstaneš o hladu, ať už budeš kdekoliv.
A nudle se nekoušou. Zkrátíš si tak život.
Neřeš, že pálí, a srkej.
Fajn.
To musíš i dneska do práce?
Lidi v týhle zimě utíkají do tepla.
Vydělám nám hodně peněz.
Promiň. Máš mladého a zdravého syna,
ale do práce stejně musíš ty.
Každá matka na světě by ti řekla,
že je nejšťastnější, když je její dítě zdravé.
A než se odsud dostaneme, bohatě mi to stačí.
Neboj.
Kdybych dělal…
že nic nevidím, když se šéf pustil do Čong-džina,
nemusela bys mě tu skrývat a trápit se.
Mrzí mě to.
Co to povídáš?
Zachránil jsi mu život.
Zachoval ses správně. Nevyčítej si to.
No dobře.
Ne že se vrátíš moc pozdě.
Kéž bych o tom rozhodovala já.
Soudruhu Ki-wane…
Všechno nejlepší.
Můžete?
Už jdu.
Co byste rád?
Hned to bude.
Tam ale chumelí…
- Tady! - Ty už tu jsi?
Pane Lo Ki-wane?
Poslední otázka.
Nepředstíráte, že jste ze Severní Koreje,
i když jste ve skutečnosti z Číny, abyste mohl pobírat dávky pro uprchlíky?
Ne.
Musíte absolvovat další výslech. Nejdřív bychom to mohli zvládnout…
pátého února ve tři odpoledne.
Hodí se vám to?
Počkejte…
Tím myslíte příští rok?
Ano.
A co mám dělat do té doby?
Musíte to nějak vydržet.
UBYTOVNA BRUSEL 20 EUR
Chceš se přidat, fešáku?
Co to sakra…
Vystřel!
Hej! Otevřete!
Zmizni, troubo!
Jsi fakt chudák. Přišel jsi o hodně.
TOALETY DOČASNĚ MIMO PROVOZ
Co tu kurva chceš?
Nechcal včera před nádražím?
- Ne, ten byl ještě menší než ty. - Drž hubu.
Tohle je náš oheň, bezďáku.
- Nezmlátíme tě. - Vezmi si věci a běž.
Seber se a padej.
Tys na to skočil?
- Mám hlad. - Zajdem na pivo?
Dobrej nápad.
Zeptám se vás znovu.
JMÉNO: LO KI-WAN
Je tohle váš syn?
Ne.
Není.
Poslyšte, seržante I.
Tahle žena je vzdálená příbuzná majitele podniku.
A kdo jste vy?
Vy si mě nepamatujete?
Vezl jsem Čchöovu ženu domů, když se onehdy tak opila.
Pan Čchö má strašně chytrého syna. Prý se dostal na Pekingskou univerzitu.
On sám přitom studiu moc nedal. Byl vždycky nejhorší ve třídě.
Syn se asi dal po někom jiném.
Mami.
Hej!
Stůjte!
Tudy, mami!
Zadržte je!
Stůjte!
Zatraceně.
Tamhle!
Tudy.
Pospěš, mami!
Mami!
- Strejdo, pomoc! - Co se stalo?
- Vzbuď se. - Otevři oči.
Hej! Popojeďte s tím!
Ki-wane!
Ty musíš zůstat naživu.
Najdi si nějaké lepší místo k životu.
Žij s hrdostí…
pod vlastním jménem.
Běž…
a žij jako normální člověk.
To neříkej.
Neplácej nesmysly a seber se.
Musíš utéct! Rychle!
Já se ti o mámu postarám. Ty koukej zmizet!
Pomozte mi, pane!
S takovou umřeme všichni!
Dělej!
Běž.
No tak.
Uteč!
Rychle odsud zmiz!
Hni sebou!
Uhněte!
Běž.
Procházíme.
Pospěš si.
Ustupte!
Neumí anglicky ani francouzsky.
Můžeme sehnat tlumočníka?
Dobře.
Volám z policejní stanice v Schaerbeeku.
Mluvím se sponzorem slečny Marie Lee?
Podezíráme ji z krádeže.
Vydržte.
Madam.
Nemusíš sem chodit.
Jen pošli peníze na kauci.
Zatraceně.
Kolikrát ti mám říkat, ať sem nechodíš, sakra?
Promiňte, soudružko.
Co jste udělala s mojí peněženkou?
Nevím.
Nevzpomínám si.
Promiňte, ale…
mohla byste si…
zkusit vzpomenout?
Neutratila jste všechny moje peníze, že ne?
Utratila.
Myslíš, že si je spořím?
Ta peněženka…
bylo to jediné,
co mi zbylo po mámě.
A ty peníze, cos mi ukradla,
jsem dostal
za její mrtvolu.
Za tohle jsem je dostal.
Tady máš letenku. Pozítří ráno letíš do Belgie.
Strejdo…
kde jsi vzal ty peníze?
Prodal jsem tělo tvý mámy.
Nemocnici.
Tys prodal mámu?
Jak to myslíš, strejdo?
Strejdo…
Tvoje matka si to přála.
Nezavřela oči, dokud jsem jí je nedal do ruky se slovy:
„Takovou měl tvůj život cenu.“
Její duše je v těch penězích.
Pusť mě!
Pusť mě, říkám!
Nech mě být!
- Pusť mě! - To nemyslíš vážně.
Pusť mě!
Prosím!
Ty blbečku!
Copak ti máma neřekla, abys zůstal naživu?
Jen tak přežije
i její duše.
Rozumíš?
Jestli nechceš, aby její smrt přišla vniveč,
odejdi odsud a zůstaň naživu.
Pokud jsi rozuměl, odpověz.
No tak!
Reaguj.
Odpověz mi, Ki-wane.
Řekni něco.
Ki-wane.
Ki-wane…
Mami.
Mami…
Všechno ti vrátím.
Ale na oplátku
jim řekni, že jsem ukradla jenom kolem 30 dolarů.
Ty fakt nemáš kouska studu.
Chceš po mně, abych jim lhal?
Už mám škraloup.
- Víc než 500 dolarů mě dostane do lochu. - A proč bych měl chránit zlodějku?
Když mě zavřou, co bude s tvými penězi?
A s peněženkou?
Doufáme, že nám ho pomůžete identifikovat
a určit, o jakou šlo částku.
Dobře.
Rozumím.
Chviličku. Hned vám ho předám.
Dobrý den.
Jmenuji se Lo Ki-wan.
Ano.
Bylo to přibližně…
třicet dolarů.
Dobře.
Děkuji.
Tak pojď.
Běž domů a počkej do zítřka.
To nemůžu. Nemám domov ani budoucnost.
Během dneška ty věci najdu a zítra ti je vrátím.
Radši bych věřil toulavému psu než zlodějce.
Běž.
Marie.
Počkejte. Já jsem její otec.
Podle všeho jste ze Severu.
Vím, že to není moc, ale…
- Co děláš? - Nepleť se do toho.
Něco jsem řekl.
Prosím.
Marie.
Zase si chceš hrát na dobráka, jo?
Musíme si promluvit.
Já ti nemám co říct.
Ty nejdeš?
Počkej tu chvilku.
To určitě. Ty bys to na mým místě udělala?
- Jdu s tebou. - Ty vole…
Dej mi 10 minut.
Potřebuju víc času.
Kurva! Říkal jsem, ať se nehýbeš.
To jablko furt padá.
Čau, Marie.
Co mám dělat, když tomu novináři nechci ustřelit hlavu?
Dejte mi víc času.
Mám se postavit jinak?
Co myslíš?
Moc dlouho míříš.
Zadrž na tři vteřiny dech a vystřel.
Na tři vteřiny?
Každý máme svoji roli.
Já připravuju terče
a ty je trefuješ.
Vrať mi tu peněženku a prachy ze včerejška.
Jsi fakt předvídatelná.
Je to roztomilé.
- Nesahej na mě. - Ty mrcho!
Běžte.
Já věděl, že se vrátíš.
Je kradená, co?
Do toho ti nic není.
Nemusíš kvůli tomu dluhu krást.
Pracovat pro mě je jednodušší.
Už jsem tě jednou odmítla.
O tom rozhoduju já.
Příští středu. Dva na dva proti Nizozemcům.
Vyhraj a já ti ty peníze vrátím. I s tou peněženkou.
Řekni jim 25 metrů.
Budou usilovat o 50, ale to já neberu.
Fajn.
Pojď.
Co ta peněženka?
Dneska to nevyšlo. Dám ti ji za týden.
Kecáš, že jo?
Zase se mě pokoušíš podvést, co?
Nelžu.
Teď ji má kámoš.
Hej!
Nemají žádnou odvahu. Jenom prachy.
Tak jako ty?
Drž pysk.
Co to sakra…
Co jsi zač?
Vraťte mi peněženku.
Vraťte mi ji!
Vystřel!
Pojď.
- No tak. - Vy jste teda dobrej pár.
Co to tu vyvádíte?
Ty jsi ještě tady?
Aha.
Ty musíš být ten její kámoš.
Pojď sem.
Promluvíme si.
Pusťte mě!
Vypadni odsud!
Jestli odsud nezmizíš, zabijou tě.
Takhle nic nevyřešíš.
Pusť mě!
Slibuju,
že tu peněženku dostanu zpátky, jasný?
Pojď dál.
Jestli chceš přežít v cizině,
musíš se naučit ovládat,
rozumíš?
Že to říkáš zrovna ty.
Jak dlouho už tu žiješ?
Od dětství.
Kdy umřela?
Tvoje máma.
Loni. Druhého prosince.
Ve 2:15.
Takže i ty asi špatně snášíš zimy.
Moje máma taky umřela v zimě.
Máš z čeho žít?
Sbírám lahve a odpadky. Vydělám si dost na to, abych přežil.
Na rozdíl od někoho jsem nezačal krást.
Najdi si práci.
Jsem duch. Kdo by zaměstnal pouhý stín?
ILŠIM
Zítra zajdi do týhle agentury.
Jsou to Korejci. Řekni jim, že tě posílá I Jun-song.
I Jun-song?
Potkal jsi ho u tý policie.
Tím myslíš svého otce?
Proč nemůžu říct, že mě posíláš ty?
Tím by sis vůbec nepomohl.
Jde mi jen o to,
že když se budu odvolávat na něj…
a přijdu tam v těchhle hadrech, bude to působit jako urážka.
No tak se převleč.
Na takový oblečení nejsem zvyklý.
Kdy ho mám vrátit?
Nech si ho.
Stejně nikomu nepatří.
Mám toho víc, jestli potřebuješ.
Ne, to je v pohodě.
Hlavně se za žádnou cenu nevracej k tomu zmetkovi, co ti udělal tamto.
Jenom šílenec je schopný praštit ženu.
Takový chlap se nikdy nezmění.
A ještě něco.
Koukej dodržet svůj slib.
„Čchö Rjok-mjong“?
Přesně tak. Ode dneška se budeš jmenovat takhle.
Severokorejcům se špatně shání práce.
V továrně se představíš jako Číňan korejského původu.
Dobře.
Děkuju moc.
Vždyť o nic nejde.
Došly ty peníze, co jsem poslala?
- Já je seženu. - Hej!
- Musím jít. Ozvu se. - Kdyby něco, Son-džu ti pomůže.
Ta je fakt z Číny.
Aha.
Dávám ti ho na starost.
Já jsem pořád uvnitř, soudruzi! Otevřete mi, prosím!
Soudruzi! Já jsem pořád tady!
No tak! Otevřete, prosím!
Tímhle tlačítkem si otevřeš.
Tím zeleným. Rozumíš?
Padejte odsud!
Zpátky do práce!
Co to řekla, sakra?
Ti blbečci se sázeli, jak dlouho ti potrvá dostat se ven.
To neřeš. Jen rádi šikanujou nováčky.
Vrať se do práce.
Ano, madam.
No nevře ti z toho krev v žilách?
Tihleti kreténi, co zavírají nováčky v mrazáku a pak na ně sázejí,
jsou fakt nejhorší.
Co se děje? Nechceš jíst kradené maso?
Proč ho kradete,
když máte práci?
Jenom za tenhle kamrlík platím 200 eur měsíčně.
A pak 50 za autobus a 30 těm zmetkům za vyprání uniformy.
Podle mě je to jenom fér.
Chlapi to nemají kam schovat,
ale nám podprsenky nekontrolujou.
Nekradou jenom hlupačky.
To oni mě drží nad vodou.
Ten klučina působí jako pěkný rošťák.
S tou hlavou na ježka jako dospělý chlap… Určitě to dotáhne daleko.
To je holka.
Podstoupila už několik operací mozku.
Ale to bude dobrý.
Letos ji čeká poslední.
Příští rok ji už pošlu do školy s krásnými copánky.
Budu se za ni modlit, soudružko.
Jez, než ti to vychladne.
Vy si nedáte?
Já?
Mně už to maso leze krkem.
A přestaň mi říkat „soudružko“.
Proč mluvíš, jako by se ti nikdy nepovedlo utéct?
Dámy a pánové,
máme tu zlatý hřeb večera.
Právě začíná utkání žen!
Přivítejte mezinárodní hvězdu z nizozemského Loosduinenu,
Julii!
A proti ní bude stát bývalá členka naší milované národní reprezentace, Marie!
Utkání začne poté, co obě ženy provedou cvičný výstřel.
Máte poslední minutu na sázky.
Pokud jste si ještě nevsadili, pospěšte.
Co se děje, Marie?
Co to má znamenat?
- Tos čekal, až budu na tréninku? - Dej to…
Eutanazie?
Takže máma…
neumřela.
Tys ji zabil.
Tak to nebylo. Já ti to všechno vysvětlím, jo?
- Pojď sem. - Proč jsi mi lhal?
Proč jsi mi to neřekl?
Tvoje máma…
nevěřila, že se s tím smíříš…
Neházej to na ni a řekni mi pravdu.
Kdybych o tom věděla, zarazila bych to.
- Proto jsi čekal, až budu pryč. - Tak to vážně nebylo.
Není to tak, jak si myslíš, Marie.
Poslouchej mě.
Dej mi pět minut.
Jen je to už nějaká doba.
Ani moje babička se takhle netřese.
Dámy a pánové, čtvrté kolo je u konce.
Nedokážeme předvídat, jak to dopadne.
Rozhodne se o vítězce už teď, nebo bude třeba závěrečné kolo?
Podíváme se na Mariiny výsledky.
Čtyřicet osm bodů!
Máme tu remízu!
Čtyři, tři, dva, jedna.
Právě jsme přijali poslední sázky.
Marie!
Podaří se jí ustát ten tlak a stane se vítězkou večera?
Pozor!
Tak jo. Podíváme se na Mariiny výsledky.
10,4!
Rozhodly pouhé dvě desetiny bodu.
Vyhrává Marie!
Jak úžasně se dokáže soustředit! Pořádně jí zatleskejte!
Jo!
Já říkal, že to dokážeš!
Viděla jsi Gerdův výraz?
Je z tebe úplně paf.
Nebude svoje peníze chtít hned.
Zajdi za ním, než odejdeš.
Nemám čas.
Víš, co je zač?
Zvu ho sem už celý tři roky.
Bez něj nikdy neexpandujeme.
Vždyť jsem vyhrála. Co víc ode mě chceš?
Sbohem.
Nemáš hlad?
Už jsi jedla?
Ano?
Můžu si půjčit tamtu věc?
- A maso chceš taky? - Ano, prosím.
- Děkuju. - Nemáš zač.
Soudružko…
Co ještě chceš?
Sójovou pastu.
Chceš hůlky?
Pro jistotu nesu i talíře.
Než mi je vrátíš, pořádně je umyj.
Děkuju.
Co tam tak postáváš? Posaď se.
Není toho moc, ale jez, než to vychladne.
To jsi všechno koupil?
Ne. To jsem posbíral.
Cože?
Neboj. Není v tom žádná špína.
Když zajdeš brzo ráno na trh u severního nádraží, dají ti tam zbytky.
Chodím tam každý den.
Už musím domů.
Dobře.
Nemusíš mě vyprovázet.
Ale jo. Vždyť už je tma.
Co to bylo?
Už je devět.
Touhle se tu dobou rozlévá čaj. Bydlí tu totiž skoro samí Číňani.
Tak si pro něj jdi.
Počkej chvilku.
Bude zuřit, když zjistí, že tu někoho mám.
Co budeme dělat?
To stačí.
Vraťte se na pokoj.
Počkej.
Kde je ten vidlák, co tady bydlí?
Už šel spát!
Já to v tom kraválu nedokážu. Ztište se trochu!
Protivná ženská…
Začnu nahrávat.
Tahle fotka je z roku 1997.
To matka jela do Pchjongjangu. Vyslali delegaci na oslavy Svátku práce.
Tady jsme spolu
na Kim Ir-senově náměstí.
Použijeme tu fotku jako důkaz.
Naskenují ji a pak vám ji vrátí.
Spojili jsme se s tou nemocnicí v Jen-ťi, kterou jste zmínil posledně.
Informovali nás, že v žádném případě
nekupují ani neprodávají lidské ostatky.
Takové transakce samozřejmě probíhají načerno.
Žádná nemocnice by se k tomu nepřiznala.
V tom případě musíte svoji národnost prokázat jinak.
Pořád nemůžeme doložit, že jste skutečně ze Severní Koreje.
Proboha…
Řekl jsem vám úplně všechno.
Naznačujete snad, že si vymýšlím?
Je nám líto, ale to, co jste nám řekl o prodeji těla své matky,
se dá jen těžko ověřit.
Stejně tak je těžké prokázat,
že jste uprchlík ze Severní Koreje.
Pokud vaše dvě fotografie nebudou uznány jako dostatečný důkaz,
budete deportován zpátky do Číny, pane Lo.
Deportován?
Vždyť je tam pořád plno tuku. Musíš ho všechen odřezat.
Soudružko…
Jak víte, že jsem ze Severní Koreje?
Poznala jsem to podle toho, jak mluvíš.
Korejci ze severovýchodní Číny zní jinak.
Soudružko Son-džu…
Zapomeňte na to.
Jen to dopověz.
Dělej.
No tak, Ki-wane.
Nemohla byste mi potvrdit pár věcí u soudu?
Potřebuju svědka na svý straně.
Klidně.
Vždyť o nic nejde.
Fakt?
Myslíte to vážně?
No jasně.
Nejmladší dcera jde brzo na operaci.
Potřebuju mít co nejlepší karmu.
Děkuju. Pokud mi přiznají status uprchlíka, bude to jen díky vám.
Můžeš se mi odvděčit tím, že mi koupíš pár ryb.
Mám na ně po tý hromadě masa chuť.
Tak jo.
- Moje pivo! - Pardon.
Cos to provedl?
Hej!
Kvůli němu mi spadlo pivo.
Kdo si myslíš, že jsi?
Nemáš prachy?
Nemáš?
Vypadni odsud!
Táhni domů!
Zaplať mi za to pivo. No tak!
Zmizni!
Hej!
- Pomoc! - Tady jsme!
Tady jsme! A ty táhni!
Tady!
Viděli jste to? Napadl mi manžela.
Pomoc!
Pomozte nám někdo!
Zavolejte sanitku!
Říkala jsem, že nejdu. Už mi nevolej.
Marie,
ty jsi někoho doporučila Ilšimu?
Proč se ptáš?
Vrhl se mi na manžela a zaútočil…
Další.
- Lo Ki-wan. Včera někoho napadl. - Jste příbuzná nebo právnička?
- Ne. - V tom případě k němu nesmíte.
Bude to jen chvilka.
Bohužel to nejde.
A co s ním bude?
Pokud se do tří dnů neodvolá, bude deportován do země, odkud přišel.
Taky může požádat o složení kauce.
- Ksakru! - Uklidněte se.
Jste na policejní stanici.
Poslyšte…
Děláte si ze mě srandu?
Přijde vám to vtipné?
- Klid. - Já ještě neskončila.
Když ho deportujete, v podstatě ho pošlete na smrt.
To vám nevadí? Připadá vám to v pohodě?
Marie.
Poslyš…
Běž domů. Nemám na tebe čas.
Tu máte kontakt na právníka. Je to můj známý.
Prý pořád prověřujou, jestli jste vážně uprchlík.
Měl by vám být schopný pomoct.
Moc si toho vážím, pane.
Tak já už půjdu…
Chtěl bych vás o něco požádat.
Jen do toho.
Moje dcera…
je labilní a může se kdykoliv zhroutit.
Potřebuje někoho, o koho by se mohla opřít,
a ne člověka, který je na tom stejně jako ona.
Pane, já…
Nechci, abyste se s ní vídal.
Máte vůbec čas na cokoliv jiného…
než na práci, pokud se tady chcete nějak uživit?
Pane Lo.
Pane I.
Můžeme?
- Ano. - Tak pojďme dovnitř.
BRUSELSKÝ SOUD
Před dvěma měsíci pan Lo ve své první výpovědi
uvedl informace, které může znát jen občan Severní Koreje.
Jeho žádost o status uprchlíka ale zamítli kvůli nedostatku důkazů.
Vyjádřete se prosím k tomu nedostatku důkazů.
Nemocnice, které pan Lo údajně prodal tělo své matky, popřela,
že by k takové transakci došlo.
Předložené fotky byly podle analýzy skutečně pořízeny v Pchjongjangu,
ale mohli se tam dostat jako čínští turisté.
Proto předložený materiál
nepovažujeme za dostatečný důkaz národnosti pana Loa.
Navíc tvrdí, že žil po svém útěku ze Severní Koreje v Jen-ťi.
To se nám ale během našeho vyšetřování nepodařilo potvrdit.
Můžeme předvolat svědky?
Pan Lo Ki-wan ve svém životopise uvedl čínské jméno a národnost.
Neměl jsem důvod mu nevěřit, a tak jsem ho představil jako Číňana.
A sám pan Lo Ki-wan někdy prohlásil, že je etnický Korejec z Číny?
Přesně tohle mi řekl.
Pane…
- Ticho v soudní síni. - Omlouvám se.
Pane Lo.
A teď paní Kim Son-džu.
Předstupte, prosím.
Paní Kim Son-džu, vy jste s panem Loem pracovala.
Věděla jste, že požádal o přiznání statusu severokorejského uprchlíka?
Ano, věděla.
Už jsem viděla hodně Korejců z Číny. co ovládají oba jazyky,
předstírat, že jsou ze Severní Koreje,
aby mohli žádat o status uprchlíka a pobírat dávky.
Považovala jsem pana Loa za jednoho z nich.
Zná paní svědkyně jeho čínské jméno?
Čchö Rjok-mjong. V čínské výslovnosti Cchuej Li-ming.
Čchö Rjok-mjong.
Tak se já přece nejmenuju.
Proč jste mě takhle zradila?
Řekněte, soudružko.
Potřebuju to vědět.
Nepoznala jste, odkud jsem,
podle toho, jak mluvím?
Tak mi to vysvětlete.
Řekněte něco.
- Co to děláš? - Soudružko!
Ki-wane.
Soudružko!
Proč…
jste mi to udělala?
Ki-wane…
Pusť to. Tvoje ruka…
Co chceš?
Nechal jsi tu něco?
Ne…
Jenom jsem…
Bez pozvání sem nechoď.
Připrav se na další utkání.
Gerd mi řekne, jestli investuje.
Tos přišel jen kvůli tomu?
- Trenéři se starají o svý sportovce. - A tak mě hlídáš?
Víš, že jsem s tím sekla.
- Už to nepotřebuju. - Minule to tak nevypadalo.
Klidně si s tím uprchlíkem šukej celej den.
Ale zůstaň, kde tě mám pod dohledem.
Jenom chci, aby se s tebou šlo spojit.
Rozumíš?
ZDARMA
Gerd na tebe vsadil tři mega.
Když vyděláme šest, splatíme půlku tvýho dluhu.
Zařídil jsem, že nemůžeš prohrát.
Tak si to užij.
Je to vážně vyrovnané!
Chloe provede poslední výstřel.
A Marie minula.
To je hrůza. Jak se to mohlo stát?
A díky této neuvěřitelné chybě vyhrává Chloe!
Uklidněte se, prosím.
Kam si myslíš, že jdeš?
Musím se někam stavit.
Beze mě jsi jenom nula.
Nula, rozumíš?
Ne.
Pleteš se.
Do prdele!
Ki-wane.
Vyslechni si mě, prosím!
Někdo z úřadu pro uprchlíky navštívil Ilšim.
Chtěli tu agenturu zavřít, pokud ti zfalšovala doklady.
Proto mě pan Kim přiměl svědčit, že jsi z Číny.
Pohrozil mi, že mi jinak neprodlouží vízum.
Neměla jsem na výběr. Musím dceři zaplatit operaci.
Pak mě ten zmetek stejně podrazil…
Co vám na to mám říct?
Mám vás litovat, nebo co?
Ale ne!
Jen jsem se ti chtěla omluvit.
Zjistili, že nemám vízum, takže mě brzo deportujou.
Vracím se za dětma do Číny.
Už se sem nejspíš nikdy nedostanu, takže jsem tě…
chtěla naposledy vidět.
Moc mě to mrzí,
soudruhu Ki-wane.
Postaví se za vás skupina Severokorejců z Británie.
Říkali, že sepíšou prohlášení a dostaví se k soudu.
Budete tak působit věrohodněji.
Musíme bojovat až do konce, ne?
Máte pravdu.
Dáte si něco k pití? Džus nebo kávu?
Ano, prosím.
NA PAMÁTKU I ČONG-DŽU
DCERA: I MA-RI
Co vás sem přivádí?
Vím, co je dneska za den. Považoval jsem to za slušnost.
Pomůžu vám, jak jen budu moct.
Už je to tři roky, co žena zemřela.
Tohle bude její poslední zádušní mše.
Od příštího roku si ji budeme připomínat
jen s nejbližší rodinou.
Marie.
To je lidí.
Marie.
Aha.
Tak vy si tu vykládáte o někom, kdo už je dávno mrtvý, a u toho se cpete.
Jaký to má smysl?
Nemůžeš truchlit sám?
Proč potřebuješ pořádat večírek na její památku?
Co?
Bojíš se, že se na tebe jinak budou dívat skrz prsty?
Přestaň.
„Přestaň“?
A s čím?
S čím to mám jako přestat?
Nech toho! Prosím!
Každý den myslím jen na to, jak bych si mohla ještě víc zničit život.
Polož to.
Kdybych to nedělala,
byla bych už dávno mrtvá, víš?
Fajn. Polož to.
Tak už s tím sakra přestaň!
Přestaň mi říkat, jak mám nakládat se svým životem.
Rozumíš?
Marie, otevři!
Marie!
Kdo to je?
Cože? Co se děje?
Jak dlouho tu jsi?
Co to sakra děláš?
Zbláznil ses?
Marie.
- Dej to sem. - Pusť mě!
Zatraceně.
Co to děláš, kurva? Kdo si myslíš, že jsi?
Marie!
Chceš se snad zabít?
Ne.
Po smrti bych nemohla fetovat. Přece se nepřipravím o takovou slast.
Ale jestli chceš umřít,
jenom do toho.
Hej…
Dej to sem!
No tak.
Ki-wane!
Hej!
Co je s tebou? Vyplivni to!
Hej!
No tak, vyplivni to!
Dělej!
No tak!
Tak už to vyplivni!
Nicky, otevři!
No tak!
Nicky!
Honem! Potřebuju tu injekci.
Pospěš si!
Prosím…
Ki-wane.
Už ses probral?
Jsi fakt šílená.
Tohle že…
má být slast?
Málem jsi umřel, víš to?
Promiň.
Asi mě nenávidíš, co?
Za to, jak jsem tě vyhnala.
Je pravda, že často ječíš,
ale nejsi špatný člověk.
Věřil jsem, že jsi k tomu měla důvod.
Marie.
Pokud se zase zfetuješ,
udělám to znovu.
Pokaždý.
Pokud se zase budeš pokoušet zabít,
udělám všechno pro to, abych tě zachránil.
Klidně za tebou skočím do ohně.
Rozumíš?
Co je tohle?
Mámina oblíbená květina.
Aha.
Je moc pěkná.
Od čeho máš tohle?
Když jsem se po útěku ze Severu schovával v Jen-pienu,
vždycky jsem u sebe nosil žiletku.
Proč?
Rozhodli jsme se, že radši umřeme,
než aby nás čínská policie deportovala.
Máma i já jsme měli na levém zápěstí stejné jizvy,
protože jsme u sebe
pořád nosili ty žiletky.
Marie,
něco ti řeknu…
Nedokázal jsem ignorovat jednu rvačku.
Proto mě hledala policie.
A kvůli tomu…
mě pak máma musela skrývat a živit.
A nakonec…
jsem zavinil její smrt.
Zaslouží si někdo jako já
vůbec nějaké štěstí?
Já si ho taky nezasloužím.
A přesto…
ho teď máme víc než dost.
I když si ho nezasloužíme,
stejně nám ho svět dopřál.
Marie, to přece…
Není tohle moc nóbl?
Vždyť na tom není nic špatného.
Místní tak chodí pořád.
Sluší ti to.
- Přestaň. - Ty přestaň.
- Polib mě. - Pane Lo.
Pane I.
Tohle přišlo z Jen-ťi.
- Aha. - Přečtěte si to.
Děkuji.
Nenechte se rušit.
KIM SON-DŽU
Otevři to.
Během posledních pár dní jsem obešla všechny redakce v Jen-ťi.
Požádala jsem je o každé číslo novin, co vyšlo loni v zimě.
Až jsme z toho s dětmi měli černé prsty, jak jsme je celý den procházeli.
Tenhle článek našla moje holohlavá, nejmladší dcera.
Teprve nedávno se naučila číst.
Hned jsem poznala, že je o tobě.
SEVEROKOREJSKOU UPRCHLICI PŘEJEL NÁKLAĎÁK
Soudruhu Lo Ki-wane.
Neposílám ti ho proto, abys mi odpustil.
Jen doufám, že jednou budeš moct vyhovět své matce
a žít s hrdostí pod vlastním jménem.
- Tamhle je. - Tak jo.
Paní Ki-sun.
Jé, dobrý den, pane I.
- Máte se dobře? - Ano.
- Rád vás vidím. - Zdravím.
- Díky, že jste přišli. - Není zač.
Tohle je pan Lo Ki-wan.
Propána…
Četl jsem každé číslo vašich novin, paní Ki-sun.
Ty moje bláboly? Božínku…
Co to povídáte? Dojala jste mě k slzám.
Snažím se lidi rozveselit.
Přijď do kanceláře.
Teď nemůžu.
Neodmlouvej. Víš, kolik jsi mě minule stála.
Vážně sis myslela, že to nechám plavat?
Dávám ti poslední šanci.
Okamžitě sem přijď,
nebo ta tvoje láska schytá kulku do čela.
Děkuji.
Vážím si vaší snahy.
Omluvte mě.
Promiň, ale musím se stavit domů.
Co se děje?
Měl přijít instalatér.
- Čeká venku. - Aha.
Vrátím se, než ten soud skončí. Snaž se to nějak vydržet.
Dobře. Ale spěchej zpátky.
Budu. Tak zatím.
Zahajujeme druhé soudní jednání
mezi Belgickým královstvím a panem Lo Ki-wanem.
Tento článek byl zveřejněn pátého prosince loňského roku
v novinách Jen-ťi Dnes.
Píše se v něm o smrti severokorejské uprchlice
v důsledku autonehody.
Popis nehody v článku odpovídá informacím,
které pan Lo uvedl u svého prvního výslechu.
Fotografie ženy v článku rovněž odpovídá fotografii jeho matky.
Pane Lo, vyjádřete se k tomu, prosím.
Jmenuji se Lo Ki-wan.
Nesahejte na mě.
Řekněte mi podmínky pro příště a já ji připravím.
Co se děje?
To není třeba.
Jak to myslíte?
Já tu tvoji holku…
nechci jen na jednu sezónu.
Dej mi ji a smažu celý tvůj dluh.
Zamířila na nulu a ty jsi teď v prdeli.
Neměla by mrhat časem v tomhle zapadákově.
Pro tebe je jí škoda.
A i pro ni bude lepší se od tebe odpoutat.
Řekni něco, Cyrile.
Ty svině.
Co si to dovoluješ?
Pan Lo Ki-wan loňského prosince požádal o azyl
jakožto severokorejský uprchlík.
O měsíc později si ale našel zaměstnání jakožto Číňan.
Na třetí straně jeho spisu můžete vidět důkaz.
Navíc…
Pane Lo, posaďte se, prosím.
Co se děje?
Musím jít.
Omlouvám se.
Pane, vraťte se na místo.
Sbalte peníze a zůstaňte ve střehu.
- Dorazí další. - Dobře.
Musíme rychle pryč, Marie.
Jedou sem nějací chlápci z Berlína.
Co to plácáš?
Ty to nechápeš?
Patříš k mým lidem.
To znamená, že půjdou i po tobě.
Chceš se stát Gerdovou otrokyní, nebo svůj dluh splatíš se mnou?
Cyrile.
Proč jsi to udělal?
No tak mluv!
Do prdele, no protože…
Spojil jsem se s Nizozemci.
Taky jdou proti Gerdovi.
Nesnáší ho. Nabídli nám místo v Amsterdamu.
Sázkovou kancelář.
Mohla by to pro nás být dobrá příležitost.
Byla by jenom naše.
Jsi fakt zrůda.
Já že jsem zrůda?
Tu ze mě ale udělal tenhle zkurvenej svět.
To chceš slyšet?
Marie!
Ty hajzle!
Přestaň!
Nech ho být!
Nech toho!
Marie.
Tak střílej!
Tři vteřiny, vzpomínáš?
Pojď.
Gerd je mrtvý.
Rozumím. Najdu tu holku a přivezu ji do Berlína.
Kde je ta holka?
Táhněte k čertu.
Marie.
Co ti provedli?
Řekni mi to.
Marie.
Dobře mě poslouchej.
Musíš odejít ze země.
Jinak jim…
nikdy neutečeš.
Zavoláme tvýmu tátovi.
Potřebuješ pas a peníze.
A co bude s tebou?
Musíš jet se mnou.
Prosím…
Nemám právo tady žít,
ale nemůžu ani odejít.
Vždyť to víš.
Jo.
Zase jsem všechno zpackala.
Našli jsme si slušné bydlení. Konečně se nám vedlo dobře.
Nic jsi nezpackala.
Ten čas, který jsme spolu strávili, nám už nikdo nevezme.
Asi ti to bude připadat hloupé,
ale jsem fakt ráda, že jsem ti tu peněženku ukradla.
Tehdy jsem vážně chtěla se vším skoncovat.
Ale pak jsem chtěla vidět tebe…
Naposledy si s tebou popovídat.
Ten pocit mě udržel nad vodou.
Když mi tvůj táta řekl,
ať se s tebou přestanu vídat,
zlomilo mi to srdce.
Nedokázal jsem nijak reagovat.
Přísahal jsem si,
že se stanu někým,
o koho se budeš moct opřít.
Slibuju ti, že to dokážu.
A pak si tě najdu.
A budeme…
spolu šťastní.
Pojď.
Sedni si dozadu.
BRUSELSKÉ LETIŠTĚ
Aha.
Ať už poletíš kamkoliv, zavolej mi, až dorazíš.
Ki-wan…
působí jako…
dobrý člověk.
Došlo mi to až pozdě.
Omlouvám se.
Jednou jsem ignorovala
hovor od mámy.
Je pravda, že jsem nechtěla slyšet, jak trpí.
Ale zároveň…
jsem prostě toužila po tom, aby zmizela.
Přála jsem si obojí.
A máma to asi věděla.
Myslela jsem,
že to proto mě radši opustila.
Proč jsi mě nevzbudila?
Nech mě…
už konečně odejít.
Nemůžu ani mluvit.
Jen tady nehybně ležím a čekám na smrt.
Je to strašné.
Čong-džu.
Nemůžu…
tě a Marii přece nechat takhle trpět.
A já už to taky nezvládám.
Ty se postarej, aby se Marie nikdy nedozvěděla,
že jsem se ji rozhodla opustit
a že to její otec dovolil.
Aby se pak…
nemusela cítit provinile,
že matku nechala umřít.
Promiň, že jsem tě tak dlouho ignorovala.
Děkuju.
Jsi připravená?
Tak pojď.
Nedělej si o nás starosti.
Hlavně na sebe dávej pozor, dobře?
Proč pláčeš?
Vždyť přece nemáš proč.
Ani jsme se…
spolu nevyfotili.
Pořád jsme nenavštívili tolik míst…
a nezkusili tolik věcí.
Marie.
No?
Poletíme…
spolu na Madagaskar.
Podívej.
Tamhle.
Jednou se tam
spolu vydáme
a uvidíme ty podivné stromy.
A pak…
vyrazíme do Řecka, Maroka a Turecka.
Budeme spolu…
cestovat po celém světě,
dokud úplně neprošoupeme podrážky.
Dobře?
Jak tě mám nechat odejít, když tak pláčeš?
Miluju tě.
Tak už běž.
O ROK POZDĚJI
LO KI-WAN
Kdybych si neslíbil, že vydržím a překonám všechny hrůzy,
které v této zemi poznám, nikdy bych to nedotáhl až sem.
Dělal jsem všechno pro to, abych získal právo tady žít.
A konečně jsem si vybojoval aspoň ten základ.
Moc dobře si uvědomuju,
že jakmile překročím hranice této země,
zase o to právo přijdu.
Ki-wane…
Modrá ti vždycky slušela.
Vypadáš dobře.
Dokázal bych zase začít od nuly?
Jako bych stavěl hrad z písku?
Na to jsem se sám sebe ptal už stokrát.
A došel jsem k tomu,
že bych si…
tím vším s radostí prošel znovu.
Můžu vidět průkaz totožnosti?
POVOLENÍ K POBYTU LO KI-WAN
Děkuji.
Budete chtít zpáteční letenku?
Ne.
Jenom jednosměrnou.
Konečně jsem si uvědomil,
že jsem ve skutečnosti
netoužil po právu žít v této zemi,
ale po právu odejít.
JMENUJI SE LO KI-WAN