Вітаю. Ми домовлялися про зустріч?
Ні, але нам терміново треба поговорити.
Схоже, ми розкрили справу.
Прекрасно.
Учора ми отримали доступ до цього файлу під назвою «Проєкт Аврора».
Це таємний план Бреда Вініка, щоб перекроїти Коледж Вілера.
Гуманітарні кафедри закриють,
сотні людей звільнять, історичні будівлі знесуть.
У Вілері є лише одна людина, яка могла про все знати
і водночас мати мотив, щоб цьому перешкодити.
Ця людина…
ви, містере Беренджере.
Я? Що?
Не може бути.
Адже угода — його рук справа.
Нащо йому її зривати?
Ми теж не розуміли, поки не прочитали файл.
Ось наша гіпотеза.
Коли ви з Вініком потиснули руки щодо його пожертви,
він розповів, що задумав насправді.
Цей коледж перетвориться на лабораторію ефективності.
Навчатиме бізнес-лідерів, новаторів…
Авжеж, але музику, театр і літературу тут також викладатимуть, правильно?
Ні, ця дурня відійде в історію. Історія теж.
Шампанське ще є?
Ви насторожилися, адже хотіли зіграти на цій значній пожертві,
щоб отримати роботу в Райкліфському університеті.
У вас уже було там кілька зустрічей, на яких ви, мабуть, вихвалялися успішним
залученням коштів у Вілері.
Але якби про «Аврору» дізналися,
викладачі й персонал здійняли би бунт.
Жоден університет не найме працівника, якщо з минулої посади його зігнала
розлючена юрба.
Тобто ви хотіли спершу отримати роботу,
а вже тоді дати драла, поки все не вибухнуло.
Отже, ви створили фейкову сторінку,
надіслали собі листа з погрозами
і вкрали власний ноутбук.
Зробили обманний маневр, щоб видати себе за жертву.
Ви найняли нас для «розслідування», щоб сповільнити Вініка.
Але це не допомогло.
На презентації портрета Вінік сказав вам,
що збирається якомога швидше оприлюднити свої задуми.
Ви знову запанікували, викинули портрет у смітник
і підпалили сигарою, які роздавав Вінік,
щоб повільніше зайнялося, поки ви виступаєте на сцені з промовою.
Досконале алібі.
Маячня.
Це все неправда.
Окрім Райкліфа, це правда.
Як ви дізналися?
Ви часто їздили в Даллас.
На зустрічі однокурсників Вініка ви аж сяяли від щастя.
От я й подумав, що робота ваша.
Визнаю, я погодився на більш високооплачувану роботу в Райкліфі.
Я також знав про екстравагантні плани Вініка щодо реформування Вілера.
Але клянуся, до шантажу та картини я непричетний.
Та й нащо мені зливати свою конфіденційну інформацію
студгазеті?
Щоб збити нас.
Головне, що ви єдиний знали про плани Вініка.
Ні, не єдиний.
Нехай Джек боягузливий, корисливий блазень,
але він нізащо на таке не спромігся б.
Він не настільки розумний.
Дякую.
Я знаю: він цього не робив.
Тому що…
це зробив я.
ТАЄМНИЙ ІНФОРМАТОР
-Щось я заплутався. -Авжеж.
До речі, я дуже вражений.
Весь цей час
я думав, що ти просто посередній академік,
хоча насправді ти ще й посередній детектив.
Але як ти дізнався про проєкт «Аврора»?
Що ж, я знав, що угода наближається.
Тож я прийшов, щоб обговорити з Беренджером фінансове забезпечення
моєї кафедри.
Я чекав у коридорі, який веде до кабінету Голлі.
Я зміню цей заклад до невпізнанності.
Саме тоді я й почув тираду Вініка про його плани щодо Коледжу Вілера.
Коли вони пішли, я взявся шукати докази його задуму,
але нічого не знайшов, тому вкрав ноутбук,
створив сторінку Вартового Вілера й надіслав листа з погрозами.
Я сподівався, що цього вистачить, аби змусити Голлі з Джеком
попрощатися з Вініком назавжди, та все дарма.
Тому я написав грізну записку, вкрав портрет,
а тоді підпалив його
сигарою Вініка,
щоб встигнути втекти.
Хоч з чимось я не прогадав.
Так. Молодець.
Точність майже як у зламаного годинника.
Повірити не можу, що ти це зробив.
Так, Голлі, зробив.
І я можу це довести.
Ноутбук президента Беренджера.
Й авторучка, якою я написав записку.
Варто приглянутися,
і ви побачите характерне надщерблене перо.
Голлі, рано чи пізно вони про все дізналися б,
і моя кар'єра в будь-якому випадку закінчилася б.
Тож тепер, коли я зізнався у своїх злочинах,
я звільняюся з Коледжу Вілера.
У цю ж хвилину.
ТАЄМНИЙ ПЛАН ВІНІКА РОЗКРИТО
Звідки вони взяли копію «Аврори»?
Це не має значення.
Ви ввели в оману нас і раду,
тож вона відмовляється від вашої пожертви.
Ви мені не відмовляєте, це я відмовляюся.
-Добре, нехай. -Я хотів урятувати це місце.
Проєкт «Аврора» дав би нам мільйонерів і мільярдерів,
дітей, які реально заробляють на техніці та бізнесі.
Можливо, але для такого є інші заклади.
А у Вілера інша місія — для інших дітей.
Для нас важлива спільнота й знання заради знань.
«Спільнота, знання!»
«Ми розумні, але бідні!»
Які ж ви жалюгідні.
Цей тиждень — відстій.
Спершу дружина подала на розлучення, тепер це.
-Ой, прикро це чути. -Дякую.
Хоче обдерти як липку.
Просить 200 тисяч на місяць, і вона їх отримає, бо вона вагітна,
а ця країна ненавидить чоловіків.
Справжнє жахіття.
Тобто вона гаряча, але ж не на 40 мільйонів.
Просто з цікавості, а хто гарячий на 40 мільйонів?
Кая Ґербер, Сідні Свіні, Ель Макферсон у 1988-му
і Венна Вайт спиною до камери.
Чому я єдина хороша людина на світі?
Що ж, Коледж Вілера перед вами в боргу,
хоча ми буквально не можемо його повернути.
Коледж протримається без його грошей?
Чесно? Не знаю.
Але якщо нам гаплик, краще піти на власних умовах.
З вас ніхто часом не має багатої хворої тітки?
Я мала спробувати.
Що ж, ти отримав соковиту справу, і ти її розкрив.
Що таке?
Винуватець просто зізнався.
Я нічого не розкрив.
Не забивай собі голову.
Перемога є перемога.
Ти переміг.
Добре, нехай.
Маєш рацію.
Я крутий.
Підіб'ємо підсумки завтра?
Я зараз йду до мами.
Вони з Аполло розійшлися, і вона з'їжджає.
Бо вона нам допомогла?
Ні. Це вже давно назрівало.
Кілька тижнів тому він сказав, що хоче від неї дитину,
а вона йому: «Мені 67».
А він такий: «Вік — лише цифра».
А вона: «Не в цьому контексті».
-Так, мабуть, це на краще. -Так.
Уже сумуєш за цим місцем?
Так.
А я рада, що ти нас покидаєш.
Я маю працювати, а ти занадто відволікав мене в цьому своєму костюмі.
Ти чула про Бена?
Чесно кажучи, я не здивована.
Але його запам'ятають героєм.
Повечеряємо?
Можна завтра?
У Калберта сьогодні операція.
Важливо, щоб я його підтримав.
Агов. Прокинься.
-Котра година? -Десята ранку.
Ти проспав довше за мене, а мені робили загальний наркоз.
Сі-Джей заходив. Передавав тобі привіт.
Коли я оклигаю, підемо весною на бейсбол.
Я такий радий, що наважився.
Не наголошуватиму, завдяки кому, адже я не дріб'язковий.
Я думав, ти приведеш Мону. Як у вас справи?
Добре. Хоча ми заходимо в незвідані води.
Ми більше не бачитимемося щодня.
Тому я хочу приготувати їй мою славнозвісну курячу пікату
і покликати поїхати кудись на вихідні.
Гарно придумав. Берися до діла.
Я не хочу залишати тебе тут самого.
Усе гаразд. Біжи.
Чому ти раптом мене виганяєш?
Я не завадила?
Аж ніяк.
Джой, це мій друг Чарльз.
Він якраз ішов.
Дуже приємно, Джой.
Не знаю, що ти знайшла в Калберті, але ти мені подобаєшся.
Навзаєм.
Я запросила Калберта на вечерю.
Він впав, щоб злиняти, але я так легко не здаюся.
Це наше перше побачення.
Не так романтично, як я собі уявляв.
А я не згодна.
Ти вже лежиш у ліжку,
ще й напівголий.
Таке роблять на четвертому.
Я про нього попіклуюся.
Не сумніваюся.
Найкраща курка в моєму житті.
У 1970-му «Лавандове шосе» гастролювало з Сантаною,
от він куховарив дай боже.
Слухай…
Хочу дещо тебе спитати.
Може, влаштуємо собі невеличку пригоду?
Втечемо кудись на вихідні?
Може, у Кармел, а може… якщо захочемо подуріти, то в Монтерей.
Я придумала щось краще.
Ми переїжджаємо на рік у Хорватію.
Чекай, хто «ми»?
«Ми» — це ми?
Так! Я їду в Загреб читати курс
про слов'янський вплив на каліфорнійській фолк.
Хтось в останню мить відмовився,
запропонували мені, і я погодилася.
Виїзд за тиждень.
Ти хочеш, щоб я поїхав з тобою?
Просто… кинув усе й переїхав у Хорватію?
Але в мене тут Емілі з онуками і моя робота з Джулі.
Певна, у нас обох знайдеться мільйон причин, щоб відмовитися,
але життя коротке.
Ми обоє були в Монтереї.
А в Хорватії ти бував?
Ні.
Я теж.
Сонце, у нас більше літ позаду, ніж попереду,
і я хочу провести якомога більше цих літ
за новими пригодами.
До біса.
Поїхали в Хорватію.
Я здаюся.
Я в такому геть не тямлю.
Цими штуками займався Аполло.
Ми зможемо. Він нам не потрібен.
Він ніколи не був мені потрібен,
але він був дуже милий і вмів слухати.
Він хотів узяти участь у виставці собак.
Ні, ми пішли на виставку собак.
Він просто хотів спробувати перегнати бостонського тер'єра.
Але програв, і його заарештували.
-Добре, він причмелений. -Так.
Просто що старшою я стаю, то більше ціную товариство.
До мене всього 20 хвилин.
Тепер у тебе є я.
Так.
-Що ж, до діла. -Ні, тут нічого не ясно.
Ти чого?
Чудово, так. На зв'язку.
Добре. До побачення.
Я щойно говорила з Голлі,
і якщо я згодна, то робота моя.
Супер.
Аж не віриться, як гарно все склалося.
Вони не беруть на повний день,
а мені й не треба на повний день.
А ще я можу навчатися безплатно, тому у виграші і вони, і я, і всі.
Через кілька тижнів я збиратиму гроші для коледжу,
а за кілька років
зможу здобути магістра з соцроботи
і стати психотерапевткою.
Великі зміни.
Для нас обох.
Так, ти робиш дуже сміливий крок.
Так.
Дуже, ага.
-Тату. -Що?
Ти справді хочеш переїхати так далеко?
Я хочу бути з Моною.
Ти не відповів на запитання.
Я знаю, вона неймовірна.
З нею здається, наче все на світі можливо.
Вона як нестримна стихія.
Я ще ніколи таких не зустрічав.
І я не хочу її втратити.
Але я не хочу в Загреб.
Я знаю.
Коли ми поїхали в Санта-Фе, ти жалівся, що не можеш звикнути до різниці в часі.
Знаєш, стосунки не складуться, якщо приймати рішення з відчаю.
Ти мусиш з нею поговорити.
Так, я знаю.
Дякую.
Тож…
ось моя позиція.
Я можу ще якось тебе переконати?
Навряд чи.
Я розумію, чому ти хочеш поїхати.
Мені подобається, що ти
можеш ось так запросто
кудись зірватися.
Просто останні кілька років я присвятив тому,
щоб змінити своє життя,
і мені подобається моє нове життя.
Я не хочу його втрачати.
Отже… кінець.
Ого.
Мене не кидали ще з…
сімдесятих.
Я вже й забула, як воно.
Неприємно.
Ну все, годі марнувати час на сумні розставання.
Підіймімо келих ірландської кави
за наші колишні стосунки
і теперішню дружбу.
«Хай там що, а вона буде свавільна, не знатиме ані меж, ані перепон».
Джеймс Джойс, найвидатніший письменник Ірландії.
«Коли знаєш, відпусти,
бо тусня вже не гримить, як раніше.
Навіть якщо трохи підпечешся, нехай горить».
Ашер, найгарячіший чоловік Америки.
То як, тобі більше не боляче?
Хіба трохи тягне під вечір,
але загалом це справжнє диво.
Джой каже, коли пройду реабілітацію, ми поїдемо в Коста-Рику.
Хоче покататися на канатній дорозі.
Я сказав, що почекаю її внизу на землі, де й люди мають бути.
Я дуже за тебе радий.
Знаю, я вже казав, але
дякую, що підштовхнув на операцію.
Далі за програмою мусиш знайти собі пару.
Розумну й веселу, щоб ми ходили на подвійні побачення.
Може, колись.
Я досі не оговтався після Мони.
Сумуєш за нею?
Так.
Але я знаю: нам не судилося бути разом.
У нас абсолютно різні філософії життя.
Я дивлюся в обидві сторони, перш ніж перейти вулицю,
а вона крутить сальто між машинами.
Але скоро ти відчуєш, що готовий спробувати ще раз.
А доти побудеш нашим третім колесом.
Можеш відкрити бляшанку з тунцем,
сховати в повітропроводі, а тоді поставити машину на місце.
Це я можу.
Ага.
Щось ти розм'якла, Марс.
Хороша серія.
Так. Класний серіал.
Досі критикуєш детективні моменти?
У неї завелика камера. Впадає в око.
Зате я в захваті від дівчини, яка грає Вероніку.
-Вона ще десь знімалася? -Не знаю.
Я дивлюся серіал уперше за 25 років.
Коли додивимося, Меґан порадила мені серіал…
«Приятелі»?
-«Друзі»? -«Друзі».
Добре.
Усе, мені пора.
Маю справи з Чарльзом.
-До наступного тижня? -Так.
Гаразд.
Клієнтка сказала, її чоловік прийде рівно о 19:00.
Розслабся, час є.
Тільки досьє візьму.
Сюрприз.
Що відбувається?
Чарльзе Нювендайку, від імені штату Каліфорнія
я нарікаю тебе…
ПРИВАТНИЙ ДЕТЕКТИВ
…приватним детективом.
Відучора в тебе достатньо годин, щоб отримати ліцензію. Вітаю.
-Так! -Так!
Дякую.
Перш ніж прийти сюди, я багато часу проводив сам.
Моє життя страшенно збагатилося, відколи я вийшов у світ
і почав спілкуватися з людьми, які мені небайдужі.
Тож… дякую вам.
Ура!
ВІТАЄМО, ЧАРЛЬЗЕ!
Який варіант кращий?
Чарльз Нювендайк, детектив.
Чи…
Чарльз Нювендайк… детектив.
Перший. Усе й одразу.
-Так? -Він геть здурів.
Посвідчення — це знак оклику.
Такий: «Ви думали, я просто Чарльз Нювендайк?» А тоді бац!
Слушно. Забудь, що я сказав. Другий.
Гаразд, відтепер це моя фішка.
Чарльз Нювендайк, детектив.
Круто.
Дякую, що прийшла.
Авжеж.
Питання: чому ти мене запросила?
Тому що Чарльзу дуже важливо, що ти тут.
А ще…
я хотіла вибачитися.
Як ти пам'ятаєш з Дня подяки,
у мене назбиралося чимало невирішених емоційних проблем.
Я щиро вірила, що все під контролем,
але, як не дивно, помилялася.
Це підштовхнуло мене до деяких болісних і образливих вчинків.
-І дивних. -І дивних.
Так. Але я працюю над цим.
Потрохи просуваюся і росту.
Мені дуже шкода.
Вибачення прийнято.
І я дуже рада за тебе з мамою.
Як не дивно, ти мала рацію.
Коли я звернулася до тебе, то справді грала на перспективу.
Я найняла тебе, щоб провести трохи часу разом.
-Справді? -Не знаю.
Коли ти прийшла в кафе вже після розслідування
і наговорила мені приємного, я подумала,
може, є якась симпатія.
Ого.
Я зчитала ситуацію ще гірше, ніж думала.
Ну, дякую, що прийшла.
Ти серйозно?
Жартую.
Хочеш якось випити?
-Так. -Добре.
Я ж казала.
Ага.
ВІК НЕ ПЕРЕШКОДА НОВИМ ПРИГОДАМ
-Сумую за цим місцем. -До нього прикипаєш, еге ж?
Так, дуже.
Як твої заняття?
Не дають передихнути.
Джоел чудо.
Мене тричі на тиждень фактично немає. Ми склали хлопцям розклад обов'язків.
Дивитися, як Джейс завантажує посудомийку… Такої розваги ще пошукати.
Але ти рада, що погодилася?
Боже. Абсолютно.
Усі такі віддані справі.
За перший тиждень до мене зайшло людей 20,
щоб запропонувати свою допомогу.
Ніби в усіх одна мета: зробити коледж кращим.
Це так гріє душу.
Усе гаразд?
Так. Я просто…
дещо усвідомив.
Можна пригостити тебе кавою?
Так.
Чарльзе, привіт.
Зажди, ти досі тут працюєш?
Чесно, я забула.
Я мало сплю.
Забіг у гості. Хотів привітатися.
Як там Джеку в Далласі?
Місто дуже йому до душі.
З Техасом не жартують!
Можна питання про справу? Не дає мені спокою.
Ой. Авжеж.
Зізнання доктора Коула не мали б мене здивувати.
Він любив коледж усім серцем і був ладен на все, щоб його врятувати.
Але Коледж Вілера любив не лише він.
Вибач, але до чого ти ведеш?
Бен Коул прикрив собою тебе, так, Голлі?
Що?
Ні, Чарльзе, нічого подібного.
Нащо мені шантажувати Беренджера?
Я навіть не знала про проєкт «Аврора»,
поки ви з Джулі не розповіли після місії з телефоном.
Бач, я в це не вірю.
Гадаю, ти з самого початку
знала про справжні наміри Вініка щодо коледжу.
Гадаю, ти розуміла, що його ніхто не зможе зупинити.
Насправді я гадаю, що над порятунком Коледжу Вілера
працювала ціла підпільна мережа.
А ти була її очільницею.
Ну і звідки ти це знаєш?
Я попросив Джулі надіслати мені скан угоди, яку ти підписала
з Детективною агенцією Коваленко, коли прийшла до нас в офіс.
У ручки, якою ти підписалася, дуже характерне надщерблене перо.
Вілер втратив 400 мільйонів й одного з найкращих професорів.
Він не може втратити ще й тебе.
Я нічого не скажу.
Але розкажи, як тобі це вдалося.
Що ж, після багаторічного плазування перед Вініком,
лестощів і підлабузництва
вони з Беренджером потиснули руки.
Вони трохи випили.
Келсі… як завжди.
-Коханий, я пішла. -Ага, давай.
Я якраз збиралася за стіною.
Вони навіть мене не помітили.
Через рік тут усе зміниться.
Ля-ля-ля! Не хочу нічого чути. Вдаватиму, що не знав.
А після підписання робіть що заманеться.
Це вже проблеми того, хто займе цей кабінет після мене.
Цей кабінет? Та я знесу всю будівлю.
Збудую першокласну студію для подкастів.
Бреде, будь ласка, досить.
Ти маєш мені подякувати.
Усі мають мені подякувати.
Вілер — це діра.
Швидше б позвільняти дурних професорів,
знести все до тріски й побудувати справжній коледж.
Коли вони пішли, я засіла за Джеків комп'ютер,
щоб знайти докази Вінікового плану, але все марно.
Щоб виграти трохи часу, я вкрала ноутбук
і надіслала Джеку листа з погрозами.
Ти не хочеш викликати поліцію?
Мене шантажують.
Ми не можемо втратити контроль над ситуацією.
Наймемо приватного детектива.
Знаєш що? Я придумав. Ми наймемо приватного детектива.
Слушна думка.
Отже, ти замовила розслідування, щоб тримати нас на мушці.
Я сподівалася, що ви знайдете докази
Вінікового плану, щоб я здала його раді та зірвала угоду.
Навіщо спалювати картину?
Що такого сказав Вінік, щоб спонукати тебе до дій?
Він сказав це не мені.
Тому якщо хочете подякувати комусь під час промови,
гадаю, треба подякувати всій кафедрі.
По-перше, дякувати — ознака слабкості.
А по-друге, художній кафедрі ще недовго залишилося.
Тому раджу вам з друзями засісти за свої резюмешки.
Які смачні емпанадки.
Ти приготувала?
Якщо так, тоді можеш залишитися.
Бетсі, що ти робиш?
Голлі, він нам збрехав.
Він мене звільнить. Він звільнить нас усіх.
Знаю. І я намагаюся його зупинити.
Допоможеш мені?
-Так. -Добре.
Гаразд. Якщо хтось запитає, а хтось запитає, скажи ось що.
Надіюся, ми його не сполохали.
Знаю, ми недолюблюємо таких акул, як він,
але музею його гроші не завадять.
Вітаємо в підпіллі.
Спочатку мали бути лише ми з Бетсі.
Це вона відписала Джулі
зі сторінки Вартового Вілера.
ВИ РОБИТЕ СВОЄ. Я ТЕЖ.
Але з новими поворотами ми потребували все більше людей.
Можеш злити листи газеті, щоб ніхто не відстежив?
Так, чорт забирай.
-Це найкращий день мого життя. -Та ну?
Життя в мене не дуже.
Ночую в кабінеті.
Мав продати мотоцикл.
Шолом ношу просто для крутості.
Харчуюся недоїдками.
У нас немає часу. Злий документи.
Усе буде.
Так у нас зібралася ціла команда проти Вініка.
Не знаю, чи прийде Нювендайк на вшанування Джойса,
але якщо так, поводимося як завжди.
Пильнуйте, чи не підозрює він когось конкретного.
І нагадую,
не розповідайте мені про свою діяльність.
Я не можу і не збрешу, якщо Джулі чи Чарльз мене допитають.
Твій етичний кодекс до біса сексуальний.
Нічого не буде, Славою. Не мрій.
Я весь цей час допитував їх усіх,
намагаючись вийти на винуватця…
а виявляється, причетні всі.
Не всі.
Мона не брала участі, бо ви з нею дуже швидко зблизилися.
Був ще дехто, він кого я намагалася все приховати,
але зрештою…
Розкажи мені геть усе.
Ти про що?
Нювендайк щойно через пів кампусу гнався за Андреа на самокаті,
а тепер слідча допитує її біля ставка з черепахами.
У тебе десять таємних зустрічей на тиждень,
а ти на жодну мене не запросила.
Якщо чесно, мені трохи образливо.
Тому дозволь тобі допомогти.
Я все йому розповіла, і він ні слова не промовив, поки я не договорила.
А тоді він запитав мене…
Я так думаю, ти позбулася доказів?
Так, їх не знайдуть.
Я сховала ноутбук
і ручку в старій шафі у підвалі наукової лабораторії.
Добре.
Нізащо не подумала б, що він їх забере й зробить те, що зробив.
Він знав, що врешті-решт
ми з Джулі збагнемо, що Беренджер невинний.
Далі підозра впала б на тебе.
Бідний Бен.
Коледж — усе, що в нього було.
Він живе сам. У нього немає сім'ї.
Мені щодня хочеться зізнатися, щоб він міг повернутися на роботу.
Якщо ти зізнаєшся, коледж потоне в скандалах.
Макс, Бетсі, Памела… Вас усіх звільнять.
Бен узяв усе на себе, щоб цього не сталося.
Найкращий спосіб віддячити —
залишитися тут
і берегти Колеж Вілера.
Ти ж тут училася, так?
На якій спеціальності?
Театр.
Що ж, ти зчинила справжній фурор.
Просто чудово.
Чарльз Нювендайк.
Я теж радий тебе бачити.
Є хвилинка?
Як тобі на пенсії?
Я прокидаюся, прогулююся, читаю книгу,
засинаю, прокидаюся, і так по колу.
-Ти говориш з Голлі? -Зрідка.
Я геть не хочу її обтяжувати.
Хоча вона дзвонила сьогодні зранку.
Розповіла мені
про кілька
останніх подій.
Я радий, що вона там.
У ці непрості часи
Вілеру потрібна її міцна рука.
То що привело тебе до мене, Чарльзе?
Хочу попросити тебе про послугу.
Будь ласка, достав це. Особисто.
Справжня тобі шпигунська місія.
Що всередині?
Коротка записка.
-Чому не занесеш сам? -Неважливо.
Що важливо, то це вміст конверта,
і його треба доставити якнайшвидше.
Що ж, я таки тобі завинив.
Усе зроблю.
Бережися.
Бувай, Чарльзе.
Щиро сподіваюся більше тебе не побачити.
Щось підказує мені протилежне.
Даруйте.
Ви Діді Сентос Кордеро?
Так. А ви?
Доктор Бенджамін Коул.
Мій колишній колега попросив, щоб я заніс це вам,
хоча я й гадки не маю чому.
«Діді, будь ласка, подбай про Бена.
Він дуже впертий професор, і йому потрібна твоя допомога. Чарльз».
Ви теж професор інженерії?
Господи, ні.
Ні, я викладаю…
Я викладав англійську літературу,
поки нещодавно не…
Ну, я…
вийшов на пенсію.
Дякую, що принесли записку, Бене.
Вибачте, краще Бенджамін чи Бен?
Краще доктор Бенджамін Коул.
Можна запитати, що в записці?
Я шукала когось, хто поправив би нашу бібліотеку,
і Чарльз порадив мені вас.
Подивитеся?
Так, можна.
Я люблю хороші бібліотеки.
Наша маленька, але, можливо, ви нам допоможете.
Можемо випити кави по дорозі, якщо хочете.
Або скоро почнеться «щаслива година», якщо ви нікуди не спішите.
Ну як? Хто що скаже про книгу?
Яку книгу?
Ніякої книги я не прочитав.
Я прочитав «Полювання за "Червоним жовтнем"».
-Чим тебе не влаштовує мій вибір? -Багато чим.
Сюжет абсурдний, діалог дитячий,
а синтаксис такий, що Гемінґвей видається Марселем Прустом.
Заради бога, ще одного я не витримаю.
Ми витурили одного пихатого професора, щоб одразу прийшов новий?
Тобі сподобалося чи ні?
Я не міг відірватися.
Серце калатало.
Оповідь поглинула мене з головою.
А на суперобкладинці натякають, що Джека Раяна чекають нові пригоди?
Так, але не читай книги.
Подивися фільми.
Його роль виконують такі красунчики.
Алекс Болдман, Гаррістон Форд,
Джим… «Офіс»…
-Бостон Бетмен… -Що ж, чудово.
Може, нам треба ще й кіноклуб?
Не треба, бо Калберт змусить нас у мільйонний раз дивитися «Гольф-клуб».
Це ж класика.
А ти чому тут?
Ти ж тут навіть не живеш.
Тпрусь. Згинь.
Знаєш, думаю, ми з тобою ще поладнаємо.
Котися, кутастий.
Переклад субтитрів: Софія Семенко