ÜDVÖZÖL SAMDAL-RI!
Mi-ja…
Volt idő, mikor a bánat mindent felemésztett.
Drágám! Hova mész?
Drágám, ne most! Majd…
Anya!
Drágám, kérlek, ne…
Engedj!
Sang-tae…
Sang-tae!
Kérlek, engedj be!
Hadd búcsúzzak el tőle!
Sang-tae…
Sang-tae!
Most az egyszer!
Hadd búcsúzzak el tőle most az egyszer!
Hadd lássam még egyszer utoljára!
Hadd búcsúzzak el tőle, Sang-tae!
Miért nem te haltál meg?
Miért ölted meg a lányomat? Haltál volna meg te!
Miért ölted meg a lányomat? Miért?
Menj innen! Ne gyere ide!
- Yang asszony! - Miért?
- Menj el! - Yang asszony!
- Sajnálom, Yang asszony! - Menj innen!
- Kérem! - Istenem!
Nem akarlak látni! Tűnj el!
VIRRASZTÁS
Nem élhetek nélküled!
Nem élhetek nélküled, Mi-ja!
Magunk is alig tudtuk feldolgozni ezt a bánatot,
nemhogy egymást vigasztaljuk.
BU MI-JA - KO MI-JA
BU MI-JA
Fájdalmunk mély sebeket ejtett szívünkön.
14. RÉSZ AMIKOR A KÖNNYEID ELAPADNAK
Hihetetlen!
Még mindig így viselkedik?
Régen is anyán vezette le a mérgét.
Anya évekig könyörgött a bocsánatáért.
Bizony.
Akkor még kicsi voltam, de emlékszem.
Anya évekig ki sem lépett a házból.
Cho úr mégis ugyanúgy viselkedik.
Nem igaz.
Nyolc éve azért viselkedett így, hogy Yong-pil és Sam-dal szakítson.
Egy ideig hallgatott,
és most újrakezdte.
Apa, mit mondtál? Hogy nyolc éve is ezt csinálta?
Vagyis akkor nem akartak szakítani?
Cho úr miatt tették?
Komolyan? Ne már!
Akkor megint kettejük miatt viselkedik így?
Mert még mindig szeretik egymást?
Ti is észrevettétek, hogy megint egymásba szerettek?
Nem „megint”.
Ők mindig is szerették egymást.
Fura is volt, hogy Sam-dal nem randizott normális pasival,
miután szakított Yong-pillel.
Állítólag Yong-pil facér azóta is.
Nem egyértelmű, apa?
Nem hétköznapi pár voltak. Születésüktől elválaszthatatlanok voltak.
Nehéz lehetett továbblépniük.
Nagyon sajnálom anyát.
Én most…
- Várj! - Hová mész?
Lezárom ezt egyszer és mindenkorra.
Apa, kérlek! Most még várj!
Anya megtette az első lépést.
Nem láttad?
Igazad van.
Soha nem láttam még őt így kiállni.
Soha nem mert így beszélni vele.
Úgy tűnt, Cho úr is meglepődött.
Persze.
Bu asszonyt 20 év óta most említette anya először.
Nem mintha nem akarta volna.
Csak nem tudta.
Nem merte említeni.
KING CHO YONG-PIL BEFUTOTT ELŐSZÖR AZ OPERÁBAN
Azt hiszed, csak neked fáj?
Te vagy az egyetlen, aki gyászol?
Nekem is ugyanúgy fáj.
Nekem is ugyanúgy hiányzik, mint neked.
Nekem…
Nekem is hiányzik!
MELEG
Veszélyes lett volna, ha az áradás egy kicsit magasabb.
Miért mentél oda dagálykor?
Nem láttad a figyelmeztetést?
Yong-pil, beszélnünk kell.
Yong-pil!
Igen?
Emlékszel, hogy mindig
megvágtam a nyelvem a cukorkával, mert nem tudtam, mikor rághatom?
Igen, persze.
Ezért én szóltam, mikor harapj rá.
Igen.
Mindig így csináltuk.
Amikor szakítottunk, rájöttem,
hogy nem tanultam meg egyedül rágni.
Azt hittem, mindig velem leszel.
És mindig megvágtad magad?
Nem.
Azóta már nem eszem cukorkát.
Mert amikor megvágtam magam,
te jutottál az eszembe.
És az megint fájt.
Így nem ettem többé cukrot.
Keményen dolgoztam,
kerültem mindent, ami rád emlékeztetett.
Nem igazán vált be.
De te más voltál.
Hogy érted?
Te nem kerültél engem,
nem próbáltál elfelejteni.
Az X magazin témája idén nyáron:
a tükrök.
PHOTO ALPHA
Te életem minden pillanatában…
CHO YONG-PIL
velem voltál.
2023 LEGJOBB FÉNYKÉPÉSZE CHO EUN-HYE
Neked nem fájt?
De igen.
Nagyon is.
De…
mi lett volna, ha elfelejtelek…
miután annyira igyekeztem?
És ha emlékezni akartam volna
az arcodra,
mert annyira hiányzott…
de nem ment volna?
Fontos vagy nekem.
Sam-dal, tudod,
én nem akartam egy percet sem nélküled élni.
Ezért…
Nem felejtettelek el.
Yong-pil, nem akarok…
viszonzatlan szerelmet.
Nem akarok.
Nyolc éven keresztül próbáltunk továbblépni, nem ment. Mi legyen?
Szerinted jó a viszonzatlan szerelem?
Szerintem…
próbáljuk meg!
Legyünk egy pár!
Csak szeressük egymást, jó?
Jó.
Legyen így!
Igen.
Szeressük egymást!
- Sam-dal! - Igen?
Nem engedhetsz el, akkor sem,
ha apám ellenünk van, mint nyolc éve.
Nem engedlek.
Nem engedlek el.
Soha többé nem engedlek el.
Akkor…
ne engedjük el egymást akkor sem, ha az fáj!
Mert apád soha nem fogja az áldását adni ránk.
- Jó? - Rendben.
Jó.
Akkor most megyek. Szia!
Mit búslakodsz itt magadban?
Önts nekem is!
Sang-do!
Miért nem mondod el Sam-dalnak, hogy mit érzel?
Tudom. Mindig is tudtam.
Nem semmi, hogy évek óta kitartasz.
Egek!
Gyeong-tae szerint
Yong-pil és Sam-dal újra össze fog jönni.
Mondd el, míg nem késő!
Sam-dalnak?
- Mi lesz, ha elmondom? - Majd ő eldönti.
Ha feltárod az érzéseidet, legalább te jobban érzed magad.
Én igen, de Sam-dal szörnyen fogja érezni magát.
Ezt…
Ezt neki kell megoldania.
Tudod, egyszer
elmondtam neki, hogy szeretek valakit. Segíteni akart.
Soha nem érzett irántam semmit.
Ő érezné magát kellemetlenül és kényelmetlenül,
ha bevallanám neki az érzéseimet,
ami viszont tőlem lenne
eléggé önző dolog.
Ugyan, Sang-do!
Sosem gondolt rám úgy.
Még a legstabilabb épületeken is repedések keletkeznek
pár évtized után.
Mégis hogy lehet…
hogy…
én még mindig nem látok
semmi reményt?
Nem akarom, hogy bármi közöm legyen az AS-hez.
Már a gondolatuktól is kiráz a hideg!
Hát…
Rendben, megértem.
Mi a helyzet?
Nem banki hiba?
A hitelkártyáim ma reggel még működtek.
Uram…
A bomba végül felrobbant.
Micsoda?
Hogy érted ezt? Kezdek ideges lenni.
Mi a gond, Ko titkár?
Mi? Most anyáról beszélünk?
Igen.
Nagyon meglepődtünk. Még soha nem beszélt így Cho úrral.
Hol van? Kint?
Mit akarsz csinálni?
Megvigasztalod?
Játszd inkább az ártatlant!
Ne légy nevetséges!
Az istenért!
És aztán? Majd újra szakítasz Yong-pillel?
- Micsoda? - Játszd az ártatlant,
és járj vele!
Értem.
Gondold végig!
Most 20 év után végre megnyílt Cho úrnak.
Mindent elmondott.
És tudod, miért?
Mert én tudom.
Ha újra szakítotok,
anyának örökre bűntudata lesz.
Érted?
Igen.
Tudom, hogy bánt téged,
de hagyd ezt most a felnőttekre!
Ne hibáztasd őket később!
Te bölcs nagy testvér!
Mindig is az voltam.
Na, menj, mondd meg Yong-pilnek, hogy újra össze kell jönnötök!
Hogy érted ezt?
Először össze kell jönnötök, ha meg akarjátok győzni Cho urat.
Vagy azután akartok összejönni, hogy ő az áldását adta rátok?
Menj, és beszéljétek meg!
- Különben megteszem én. - Megőrültél? Miért tennéd?
- Yong-pil! - Már újra összejöttünk!
Mit mondtál?
Már kibékültünk.
Újra összejöttetek? Hogyan?
És mikor?
- Tegnap. - Tegnap?
Úgy érzem, átvertek.
Ti turbékoltatok, míg mi a káoszt próbáltuk túlélni?
Nézzenek oda! Mosolyog!
Mesélj!
Hihetetlen!
Gyerünk!
Mit mondjak?
Boldog vagy?
Igen.
CHO YONG-PIL - HATODIK ALBUM AMIKOR A KÖNNYEID ELAPADNAK
Mi az?
Yong-pillel újra összejöttünk.
Többé nem tagadom meg az érzéseimet.
Nem fogunk szakítani.
Szóval, anya,
ne legyen bűntudatod!
Ne sajnáld!
Helyes.
Jól tettétek.
- Add ide! - Sátorozni mész?
Tessék?
Azt mondtad, használhatatlan és nehéz.
Mikor mondtam? Én is szeretem ezeket a romantikus dolgokat.
Sam-dallal mész, ugye?
Hány galléros felső van rajtad? Bolond!
Kettő.
Szia!
Hogy szökdécsel! Egek!
Féltékeny vagyok.
Borzasztó féltékeny.
Egyébként miért mentél Szakjemulba?
A Tyndall-jelenség miatt?
Igen.
Honnan tudtad?
Én mindent tudok. Mindent.
De a Tyndall-jelenség a legjobban a vulkánkúpokon látszódik napkeltekor.
Tényleg?
Megnézzük holnapután?
Alacsonyan lesznek a felhők.
Kora reggel kell indulnunk, hogy odaérjünk napkeltére.
Igen, oda kell érnünk napkeltére.
Vagy mi lenne,
ha holnap elmennénk sátorozni?
- Sátorozni? - Igen.
Szóval…
Ott akarsz éjszakázni?
Igen.
Kettesben?
Hívjuk el Gyeong-taét?
Miért hívnánk el őt is, mikor végre kettesben lehetünk?
Menjünk!
Mi kell még?
Hideg lesz, kellene kézmelegítő is.
Nézzük…
Úgy emlékszem, itt volt. Hol van?
Meg is van!
De miért kellene?
Még meleg van.
Meg nehéz is.
Mit csinálsz itt?
Mit keresel a házamban?
Micsoda? Anya!
Ülj le, Yong-pil! Egyél!
Tengeri uborka van hínárlevessel.
Mit ácsorogsz még? Nem eszel?
Megbolondultál?
Miért ennék? Menj innen, amíg szépen mondom!
Akkor menj a szobádba!
Yong-pilnek hoztam ebédet.
Ülj le, Yong-pil!
Hogy?
Rendben.
Te kis…
Miért eteted a fiamat?
Sang-tae,
ő az én fiam is.
Nem emlékszel?
Ahogy az én három lányom is Bu Mi-ja gyermeke,
úgy ő az én fiam is.
Mi-jával ígéretet tettünk.
Nem adhat egy anya enni a fiának?
Te vagy az anyja?
Inkább te ölted meg az anyját!
Nem én öltem meg.
Ha én tettem, miért vagyok még itt?
Miért nem zártak be évekkel ezelőtt?
Megbolondultál?
Már elfelejtetted, mit tettél és hogy viselkedtél?
Húsz évig a bocsánatodért könyörögtem.
Nem csoda, ha közben meghibbantam.
Bűnösként éltem az életem,
és a gyermekeink is bűnösök lettek.
De mostantól máshogy lesz.
Mi-ja kedvéért.
A gyermekeink kedvéért!
Nem csinálom tovább.
Te tényleg megbolondultál.
Egek!
Van leves a hűtőben, melegítsd meg vacsorára!
Húsz évig elfojtottam az érzéseimet.
Yong-pil,
ne haragudj az apádra, bármit is tesz!
Különben nem fogok tudni anyád szemébe nézni. Megértetted?
Az alma nem esik messze a fájától.
Sam-dal ugyanezt mondta.
Jó, megértettem. Ne aggódj!
Akkor egyél!
- A maradékot tedd a hűtőbe! - Rendben.
- Most elmegyek. - Jól van.
Köszönöm!
Apa!
Mi van? Boldog vagy, hogy főzött neked?
Igen, az vagyok.
Gyere, és nézd meg, kinek főzte az ételt!
Ki szereti a tengericsiga-salátát uborka nélkül és páfránnyal?
Ezek a te kedvenceid, nem az enyémek.
Nyilván kifejezetten neked csinálta.
Apa, ne dobd ki többé az ételt!
Jó?
Sam-dal!
- Sam-dal! - Jövök!
- Cho kisasszony! - Cho kisasszony!
Mi a fene?
- Istenem! - Cho kisasszony!
Jól vagytok?
Mit kerestek ti itt?
Mi történt?
Gondoltuk, eljövünk ide.
Bár kicsi a kiállítás, asszisztens kelleni fog.
Ez igaz.
De most még nincs sok tennivaló. Egyelőre csak fotózok.
Örülök, hogy eljöttünk. Gondoltam,
hogy egyedül fotózik, minden segítség nélkül.
Úgy bizony.
Nem egészen egyedül.
Kaptam magam mellé egy segítőt.
Sokkal jobb lett volna, ha tudom, hogy jöttök.
Szóval itt lakik?
Még soha nem láttam ilyennek.
Szöulban olyan kifinomult és csodás volt.
Miért, most rongyosnak tűnök?
Nem, de olyan, mint a nővérem.
Bánj is úgy velem!
- Nem tehetem. - Jó.
Jut eszembe!
A biztonság kedvéért
hoztam filmes felszerelést, kiegészítőket, ha esetleg kellene.
Mivel kezdjünk?
Nem kell rögtön belevetnetek magatokat a munkába!
Ma ne dolgozzatok! Pihenjetek! Aztán…
Vár a munka, Sam-dal!
Munkát említett?
Hát…
Egy pillanat!
- Várjatok itt! Egyetek! - Jó.
Mindjárt jövök.
Hamarosan.
Vár a munka.
Ne mondogasd! A lányok akarnak velem dolgozni.
De megbeszéltük, hogy…
Adj egy kis időt! Megpróbálom lerázni őket.
- Várj egy kicsit! - De…
- Most… - Cho kisasszony, kezdhetjük a munkát!
Nem jöhettek az első napon sátrazni! Túl fárasztó lenne.
Igaza van. Nem fogtok tudni aludni.
Nem lesz hely, ahol fürödhettek.
Így van.
Ma csak ő és én megyünk.
A parton van pár kellemes kávézó.
- Menjetek, és… - Elég!
Dolgozni jöttünk Csedzsura, nem nézelődni.
Ön mondta, hogy dolgozzunk.
Igaz.
Miért is tettem?
Munka közben megszokott, hogy nincs alvás, fürdés.
Lenyűgöző a KMSZ kiállítása!
Még segítőt is biztosítanak.
Nagyon szép az idő is.
Megint olyan nyugodt.
Tényleg ő lenne az, aki tegnap úgy kiborult?
Kiborulás után hamar meg szokott nyugodni.
- Igaz. - Igen.
Istenem!
Nem is tudom, hogy a demencia szórakozik vele,
vagy csak hiányzik neki a lánya.
- Istenem! - Szívszorító.
Vajon hogy van Ko asszony?
Yang asszony jól megtépte tegnap.
Még jó, hogy sok haja van.
De komolyan!
- Szerencsére maradt még neki. - Ne már!
- Hogy van? - Sang-tae!
Nagyon összetört?
Ő nem, de én igen.
Bevette a gyógyszereit?
Már én is demens lehetek,
mert sosem emlékszem.
Anya, vedd be időben a gyógyszert!
- Most megyek. - Jó.
Sang-tae!
Mi-ja…
Ne haragudj rá annyira!
Miért haragudnék a feleségemre?
Ne aggódj!
KOREAI POSTA
Igen, elsőbbséggel küldtem.
Biztos van üresedés?
Igen, csak tapasztalt embert akarnak.
Van esélyed, ha az AS nem ellenzi.
Jók az eredményeid.
Persze. Én voltam a legjobb.
De nem bízom magamban.
Tudom, hogy újra dolgozni akarsz.
Igen.
Azért köszönöm! Majd meghívlak ebédelni.
SAMSONGJANG MOTEL
Várjunk csak! Ő meg mit keres itt?
Ko titkár!
Igen, uram!
Háromszor annyit fizetek neked, mint amennyit a bátyám fizetett.
Így van.
Hogy engedhetted, hogy itt aludjak?
Fáj a hátam.
Szöulban visszafizettem volna.
Akkor sincs annyi pénzem, hogy kifizessek egy 500 000 wonos hotelszobát.
Ennél jobbra nem telt.
Nincs hitelkártyád?
A feleségem megöl, ha meglátja a „motel” vagy a „hotel” szót
a számlakivonaton.
De ha elmondanád neki az igazat…
Ha elmondanám, hogy az elnök magára hagyta a főnökömet,
mert rajtakapta, hogy a vidámparkot Namdal-riből
Samdal-ribe akarta telepíteni,
nyilván kirúgnának.
Nem hagyott magamra az elnök.
Honnan tudta meg ilyen hamar?
Örülök, hogy itt vagy!
- Üdv! - Reggel mindenki elment.
Hova?
- Vissza Namdal-ribe. - Micsoda?
Az emberek mérgesek.
Becsapottnak érzik magukat.
Rászánták az időt, eljöttek,
ő viszont elment. Miért?
Utánanézek.
Egek!
Istenem!
Itt is van.
Ko titkár!
Hajts tovább! Ne állj meg! Meg ne állj!
Micsoda?
Ez mi volt?
- Jeon Dae-yeong! - Jó.
Uram, nem menekülhet örökké.
Megérdemli a magyarázatot.
Hogy magyarázhatnám el neki, mikor megígértem, hogy bízhat bennem?
Akkor menjen Szöulba, és győzze meg az elnököt!
Zárolta a vállalati kártyámat. Nem tudod, hogy ez mit jelent?
Kitett ebből a projektből.
Akkor mi a terve?
Mit gondolsz?
Visszaviszem a projektet Samdal-ribe, bármi is történjen.
- Imádom ezt a helyet! - Én is!
- Milyen szép! - Csodás!
Hát…
A kontinensről jött barátaid
elég naivak.
- De szép! - Jól néz ki?
Én is akarok egyet.
Nem olyannak tűnnek, akik gondolnak mások érzéseire is.
Igaz…
Amúgy hány sátrat hoztál?
Elhoztam mindkettőt.
De csak ketten férnek el egy sátorban.
Hárman nem.
Cho kisasszony, jöjjön!
Jöjjenek!
Remek ötlet!
- Csirió! - Csirió!
Még soha nem ittam bort a szabadban.
Én is így vagyok.
Még bort is hoztál?
Hát, az volt a terv,
hogy meghitten…
Ez tényleg meghitt és csodás!
Biztos nehéz volt cipelni.
Igen, az volt. Nagyon nehéz volt cipelni.
A sátrakat is én hoztam, ezért a vállam…
- Tényleg? - Itt.
Megmasszírozzam?
- Igen, ott. - Itt?
Itt.
Itt?
Cho kisasszony, sokat változott, mióta visszaköltözött.
Én?
Igaza van. Teljesen más lett.
Máshogy beszél.
Ez butaság! Ugyanolyan vagyok.
Nem. Szöulban
mindig feszült volt, és koncentrált, hogy ne kövessen el hibát.
Itt most sokkal oldottabbnak tűnik.
Iszogatunk, és nem is veszi fel.
Régen felvette magát ilyenkor, hátha hibát követ el.
Most, hogy mondod, Csedzsun soha nem vettem fel magam.
mert olyannal van, aki békét hoz.
Veletek is jó volt.
- Tényleg? - Persze.
- Komolyan? - Erre igyunk!
Hideg van, nem?
- Szerintem is. - Fáztok? Várjatok!
Tessék, takaró.
- Köszönjük! - Köszönjük!
Köszönöm!
Itt a te takaród!
Mi az?
Mi?
Semmi.
Gondolom,
ti ketten nem találtatok más munkát.
Kaptunk mindenféle ajánlatot.
Mivel Cho kisasszonnyal dolgoztunk, jó a renoménk.
Értem.
Akkor miért vártok rám? Ki tudja, mikor megyek vissza.
Keressetek munkát!
Nem akarunk.
Csak magától akarok fizetést.
Az itteni háza tágasnak tűnik.
Takaríthatnánk.
- Igen. - Komolyan?
Ne adjátok fel a munkátokat!
Ezért maradunk itt magával.
Igen.
Egek!
Ki tanított meg titeket ilyen megható dolgokat mondani?
Egészségünkre!
VEGYESBOLT
Sang-tae!
Dae-seong, hova-hova?
A boltba.
- Viszek nekik aprót. - Értem.
Megint egyedül iszol?
Gyere, igyál velem! Csak előbb odaadom az aprót.
Igyál itt, jó?
- Jó. - Oké.
Jól van.
Menj innen, vagy megbánod.
Yong-pil és Sam-dal
nyolc évig nem találkozott. Egyszer sem.
Ne provokálj!
De végig szerették egymást.
Apja fia.
Mit mondtál?
Komolyan meg akarsz halni?
Igen!
Csak a halott feleségeddel törődsz,
de nem érdekel, mennyi fájdalmat okozol a fiadnak.
Micsoda?
Hogy mersz így beszélni velem?
Mit akarsz még?
A feleségem a takaró alatt sírt tíz évig
a feleséged halála után.
- Érted? - Te kis…
Nem beszélt a fájdalmáról a bűntudata miatt.
Egyedül sírt.
Hogy merészeled?
Meg akarsz halni?
- A fenébe! - Te rohadék!
Pan-sik, te kis…
Mit tudsz te?
És te?
Te mit tudsz? Fogalmad sincs semmiről!
Pan-sik, te kis…
Hogy merészeled?
Ti miért verekedtek?
Te…
Nem tudsz semmit.
A látásom egyre homályosabb,
és romlik a memóriám.
Vannak napok,
amikor egész nap a képeit nézem,
mert már nem emlékszem, hogy nézett ki.
Mit tudsz te erről?
Nem tudsz semmit!
Kész.
Egyetek! Finom a mandarin.
Minden kész. Hagyd ott a hívatlan vendégeket!
Ő írt, igaz?
Cho Yong-pil, a galéria látogatója.
Gyerekkori barátok, és a kiállítást is együtt csinálják.
Nem járnak véletlenül?
Hé!
Idejött azután, amit Cheon Chung-gi tett.
Szerinted randizgatni akar?
- Igaz. - Ugye?
Sajnálom.
Menjünk aludni!
Későre jár. Ezt hagyjátok csak itt!
- Nem gond? - Nem.
Jól van.
Szorosan bugyoláljátok be magatokat! Hideg lesz.
Jó éjt!
Kisasszony, várjon!
- Igen? - Nem ott van Cho meteorológus?
De igen, kétszemélyes a sátor. Én is elférek.
Micsoda?
Már 38 éve ismerjük egymást.
Feküdjetek csak le, jó?
Ugyan! Ez nem helyes.
Vékonyak vagyunk, elférünk mind.
Én az oldalamon alszom.
Ne bolondozzatok! Menjetek csak!
Ez így nem megnyugtató.
- Aludjunk együtt! - Lányok!
Nem gond.
- Nekünk sem. - De…
- Ne! - Mondom, nem gond.
Semmi gond.
- Tényleg. - Lányok!
Együtt vagyunk.
Szóval semmi gond.
Egek!
Sajnálom!
Fogalmam sem volt, hogy jönnek.
Sajnálom, tényleg.
Egyébként is, mi bajuk?
Miért avatkoztak közbe, amikor járunk?
Mégis miért?
Elmondtam, hogy csak két napja vagyunk egy pár, ezért…
Nem számít, hogy még csak két napja.
Hoztam bort, égőket tettem fel. Ez tőlem szokatlan.
Én mindent megtettem.
Mondtam már, hogy sajnálom.
Már én is vártam. Még kézmelegítőt sem hoztam.
Miért nem?
Mert azt hittem, te majd melegen tartasz.
Menjünk el majd újra, jó?
Jól van.
Akkor is jönnek velünk a lányok?
Nem, mindenképpen lerázzuk őket.
Tényleg?
Igen, lerázzuk őket.
Hagyjuk magukra őket a szarvasokkal a Halla-hegyen!
Tudom, kicsit lassú a felfogásuk,
de szeretem őket.
Észrevettem.
Ők is téged.
Igen.
És mégis
otthagytam őket.
A 7780-as busszal menjetek Bongsan felé Samdal-riig!
Jó napot, Cho úr!
Tényleg muszáj
találkozgatnod vele…
annak ellenére, hogy én nem akarom?
Igen.
Miért?
Mert ő…
az igazi számomra.
Ahogy anya volt az igazi neked.
Én…
Nem tudok nélküle élni.
Bu Mi-ja az a nő, akit örökké szeretni fogsz.
Számomra Sam-dal ugyanez.
Ezért…
bár én nem anya vagyok…
próbálj meg törődni velem is!
Mi…
Mi lett a hajaddal?
Cho Yong-pil haja.
Nem ugyanolyan, mint az övé?
Drága barátom…
Legszívesebben behúznék egyet. Megőrültél?
Nem is úgy nézel ki.
Nem?
Pedig sok pénzt költöttem rá.
Cho Sang-tae!
Miért kedvelsz ennyire?
Nem tudom. Mindent szeretek benned.
Tetőtől talpig. Mindent.
Erre nincsenek észérvek.
Az én szívem Cho Yong-pilért dobog.
Számodra nincs hely a szívemben.
Beletörődöm,
mert te itt vagy a szívemben.
Még ha a te szíved Cho Yong-pilért dobog is,
idővel talán majd esélyem nyílik
beférkőzni a szívedbe.
És ha mégsem lesz így?
Hát…
Nem tudom megállni.
Menjünk, Ha-yul!
Mi?
Hová tűnt?
Cha Ha-yul!
Mit kerestél ott?
Ezt vedd fel!
Ez Jin-dal nénikédé.
Miért venném fel?
Kell hogy legyen nyakláncod.
Tényleg?
Akkor felveszem a sajátomat.
Vedd csak fel!
Nagyon szép.
CSEDZSUI DELFINKÖZPONT
Mit rajzol olyan elmélyülten?
HA-YUL ÁLMA
Mondtam, hogy jó lesz neki.
Köszi!
Szép a nyakláncod.
Ez?
Ez…
Köszi!
Mi az?
Ez?
Ajándék Ha-yulnak.
A múltkori transzparense nagy sikert aratott.
Mindenki fogni akarta.
Van művészi érzéke.
Komolyan?
Jó célra fordította a tehetségét.
- Akkor ez az övé? - Igen.
A vidámpark ellen tiltakozó plakátot akartam csinálni.
De most mégis Namdal-riben építik?
Igen.
Miért sóhajtottál? Nem örülsz neki?
A henjók ellene szavaztak.
Ha itt lenne a vidámpark, anya nem dolgozhatna többé.
Tudod…
Anyának a szíve miatt már nem lenne szabad merülnie,
de ő azért is csinálja.
A vidámpark megakadályozná ebben.
Értem.
Nem tudtam, hogy szívbeteg.
Igen.
És te? A delfinek miatt voltál ellene?
Ja, igen.
A zaj veszélyes lehet rájuk nézve.
És az építkezés zajjal jár.
Anyukám nagyon makacs.
Amikor merül, mindig veszélyben van.
Nem érdekli, hogy a lányai aggódnak érte.
Miért nem mész vele?
Tessék?
Te is merülhetnél, ha aggódsz érte.
Régen úsztál.
Hát, ez igaz.
Nem, ez butaság. Nem vagyok henjo.
Akkor válj azzá! Mi akadályoz benne? Aggódsz anyád miatt.
Ez igaz.
Anya!
Szia, Ha-yul!
Gyere, ülj ide!
Jól van.
Ez a tiéd.
Mert szép transzparenseket rajzoltál.
Értem. Köszönöm!
Nagyra akarsz nőni, nem?
Akkor edd csak meg!
Jól van.
Ha-yul, azt akarom, hogy mindig ilyen kicsi maradj.
Nem akarom, hogy felnőj.
Anya, az nem lenne jó, ha örökre ekkora maradnék.
JELENTKEZZEN A NEMZETKÖZI METEOROLÓGIAI SZERVEZETHEZ!
Tudom, minden vágyad, hogy mehess.
Jelentkezz rá!
Felejtős! Nem megyek.
Szerinted nem kár itt elvesztegetni a tehetségedet?
Ha sokáig vársz, túl öreg leszel ahhoz, hogy mehess.
Mondom, hogy felejtős! Nem megyek.
Mit veszíthetsz? Próbáld meg legalább!
Halló!
Üdv, hogy van?
Cho úr ma nem jött be dolgozni.
Valami baj van?
Tessék? Az apám?
Apa!
Micsoda?
Akkor mit keresel itt?
Van ötleted, hogy hova mehetett?
Yong-pil!
Tudom, hol van.
Szerintem anyához ment.
Vagyis akkor elment
a templomba?
Igen.
Most hívtam fel őket.
Mondták, hogy ott van.
Biztos ma reggel ment el.
Tudod,
már kezdtem reménykedni.
Azt hittem, végre törődik az érzéseimmel.
De tévedtem.
Állj fel! Menjünk el érte!
Nem tudom, mit tegyek.
Magas falat épített maga köré,
amit nem akar lebontani.
Nem tudom…
mit tehetnék még.
Yong-pil!
Mit akarsz?
Egyedül jöttél, hogy veszekedhessek veled?
Nyugodtan veszekedhet velem.
Nem haragszol rám?
Vagy nem félsz?
Nem.
Soha nem haragudtam önre, és nem is féltem öntől.
Hogyhogy?
Mert tudom, hogy valójában nem gyűlöl engem.
Tudom…
hogy csak túlságosan szerette a feleségét.
Emlékszem, mennyire rajongott értem.
Amikor kicsi voltam, mindig kérte: „Légy a lányom, Sam-dal!”
Régen ezt kérte.
Az fájt a legjobban…
hogy aki régen annyira szeretett…
hirtelen haragudni kezdett rám.
Egyik napról a másikra.
Összetörte a szívemet.
Nem azért jöttél, hogy meggyőzz?
Fel akarom tárni a lelkem.
Szerettem volna elmondani ezt egy nap.
Haragudhat, amennyire csak akar, én viszont nem fogok haragudni.
Tudom, miért viselkedik így velem.
Ezért inkább várok.
Fogom Yong-pil kezét, és várok.
Várni fogok önre.
Sam-dal!
Igen?
Muszáj Yong-pilnek lennie?
Tudja, hogy érzek.
Mindig is csak őt szerettem.
És valószínűleg őt fogom szeretni
a halálom napjáig.
Látod ezt az ostorfát?
Én is ilyen vagyok.
Hogy érted ezt?
Az emberek nem törődnek vele,
de azért lefogja a szelet, és árnyékot ad.
Ehhez az ostorfához hasonlóan örökké foglak szeretni,
még ha nem is viszonzod.
Komolyan?
Persze.
Halálom napjáig szeretni foglak.
Csodálni foglak,
és…
szeretni.
Istenem!
Édes istenem!
Sam-dal!
Mit keresel itt?
Találkoztál apámmal?
Igen.
Sam-dal!
Cho úr!
Áldásom
adom rátok.
Tessék?
Szeressétek egymást!
Nyugodtan!
ÜDVÖZÖL SAMDAL-RI!
UTÓSZÓ
Cho Sam-dal…
CHO SAM-DAL A KIÁLLÍTÁS FÉNYKÉPÉSZE
Maga az újságíró?
Hogy van?
- Kisasszony! - Kisasszony!
Mi lesz a kiállításunkkal?
Nem tudom, hogy jöttek rá a firkászok, de áll a bál.
- Ha lemond… - Nem tartom meg.
Nem ragaszkodom hozzá.
Megvan! Megtaláltam!
Ez Bang fiókja.
Jó nagy bajban vagy. Itt elválnak útjaink.
- Elválnak útjaink? - Eun-hye…
- Kérlek, ments meg! - Neked elment az eszed?
Miért vállaltad azt, hogy kiátkozzanak miattam?
Mert szeretlek.
Szeretlek.
A szülőfaludban miért adnád fel?
Legyen itt a kiállítás!
- Itt? - Igen, csináljuk!
Ne adjuk fel!
A feliratot fordította: Rossi Dorottya