ВІТАЄМО В САМДАЛРІ
Ти справді зробила це
через мене?
ФОТОГРАФКУ ЧО ИН-ХЕ ОТОЧИЛИ ЗМІ ЧЕРЕЗ ЗЛОВЖИВАННЯ ВЛАДОЮ
Ти мене налякав.
Що сталося?
На що ти дивишся?
Просто… Це…
Що це таке?
Іди додому, чуєш? Чому ти завжди тут?
Іти додому. Так.
Добре.
Я пішов додому. Побачимося.
Бувай. Я пішов.
Бувай.
От ідіот…
Стривай. Що вона робить?
Що? Ні, зачекай.
Гадаю, сюди вона приходить випивати.
Вибачте, я запізнився.
Чому ти так пізно? Мені давно кортить додому.
-Вибач. -Бувай!
Бувай.
СЕРІЯ 6 ЧО ЙОН-ПХІЛЬ «МРІЇ»
Боже.
О ні. Пішов дощ.
Треба ж.
Що?
Сан-До.
Чому ти тут?
Якщо змокнеш під дощем, можна облисіти.
У прогнозі не казали, що сьогодні буде дощ.
Ти вже звикла до життя на материку.
На Чеджу ніколи не вірять прогнозам погоди.
Боже.
Сан-До, мій колишній добросердий друг.
Я провела на материку половину свого життя.
-Так. -За вісімнадцять років стала місцевою.
Так, тоді ти мешканка материка.
Ти знала?
Що?
Раніше моїм ідеалом була жінка з материка.
Правда?
Чекай. Я жінка з материка.
До речі, як ти дізнався, що я тут?
Назвемо це просто телепатією.
Що ти таке кажеш?
Куди зібрався цього разу?
Скоро буде дощ! Опусти верх!
Сан-До, в тебе повністю змокло плече!
Нічого. Головне, щоб материкова VIP залишалася сухою.
Байдуже. От застудишся, а я буду винна.
Нахили її більше до себе.
Або ставай ближче, і не промокнемо.
Так. Добре.
Йон-Пхілю.
Привіт.
Не чекав зустріти вас тут.
Куди йдете?
А ти?
Куди ти біжиш під дощем?
Боже, ти геть змок.
А, я?
Та захотілося сьогодні побігати, от і…
Що?
Хай там як, чому ти без парасольки в таку погоду? Візьми.
Добре.
Чому в тебе дві парасольки?
Що?
Я подумав…
що бігатиму і натраплю на когось, кому потрібна буде парасолька.
Це чемно.
Ти про що?
Краще попрацюй над прогнозами. Ви казали, що дощу не буде.
Я казав, що дощ буде. Мені просто не повірили.
Ти маєш заслужити їхню довіру.
Тобі взагалі не довіряють, тож не слухають.
Це неправда. У мене найкращі прогнози.
Аякже. Я впевнена, що в них інша думка.
Звісно, я знаю, що панна Чо ніколи б так не вчинила.
Якось вона запитала про програму обміну в нашому журналі.
Хотіла відправити Ин-Чу.
То нащо ж їй таке робити?
І не кажіть.
Так несправедливо розривати контракт, опираючись лише на слова Ин-Чу.
Може, поговорите з журналом за нас…
Вони з цим обережні. Правда не має значення.
Компанії стають обережними, якщо є натяк на конфлікт.
Тоді ви могли б хоч зробити інтерв'ю і захистити панну Чо?
Дівчата,
просто пошукайте нову роботу в іншій студії.
Я знаю, що панна Чо ніколи б такого не зробила, але…
всяке буває.
Мені треба йти. До речі,
цей проєкт, «Журнал X».
Чон-Гі допоміг Ин-Чу отримати його.
Це все, що я можу для вас зробити, ясно?
Чон-Гі зраджував її і попався.
Як він міг бути настільки жалюгідним і помститися з це?
Серйозно, а ця редакторка!
Панна Чо відмовила всім іншим журналам, щоб працювати з нею.
Завдяки цьому її навіть підвищили.
Але і слова не скаже заради панни Чо?
І не тільки вона.
Всі вони ховаються, аби уникнути проблем.
До речі,
чому панна Чо нічого не робить?
Могла б подати в суд на Ин-Чу за наклеп чи щось таке.
То чому ж вона сидить склавши руки?
Хто її знає.
Ходімо.
Гаразд.
Що?
Що ти робиш?
Це належить панні Чо.
Що?
Хто ви такі?
Чому чіпаєте мої речі?
Вибачте. Але це портфоліо з нашої студії.
Перепрошую?
Це наше.
Я впізнала цей рукохід.
Тема дитмайданчика панни Чо для проєкту «Журнал Х».
Це те портфоліо.
Що?
ПОРТФОЛІО ПРОЄКТІВ «ЖУРНАЛУ X» ФОТОГРАФКА ПАН ИН-ЧУ
Ця мала злодійка.
Як вона могла нас обікрасти?
Того дня вона прийшла забрати свої речі.
Вони сьогодні це обговорюють, так?
Я не бачив учорашнього журналіста.
Він нікому не може сказати, що я тут.
Саме так.
Чому ти вчора втягнулася в це, коли втекла сюди від репортерів?
Ти все така ж запальна.
Анітрохи не змінилася.
Так, Йон-Пхілю?
Вона анітрохи не змінилася.
Що? Так.
Вгадай, що буває, коли в тебе більше знайомств і вища зарплата.
Ти змінюєшся.
Люди змінюються.
Не вдавай, ніби ти все про мене знаєш.
Люди так просто не міняються.
Я теж думаю, що вона не змінилася ні на йоту.
Якби люди змінювалися в кожній ситуації, то були б Трансформерами.
Слухай, Сан-До.
Це неправда. Справа не в моїй запальності.
Облиш. Ти завжди була запальною.
Слухай. Такою я була колись давно.
Я більше не запальна. Я подорослішала.
Я не виходила з себе. Усе пройшло за планом.
Я планувала постояти за себе.
Це був план? Навіть запис з відеореєстратора?
Це все було сплановано? Ти неймовірна.
Так! Усе було сплановано.
Бувай, Сан-До. Побачимося пізніше.
Що це з нею?
Знову вийшла з себе.
Люди не міняються.
Вона така дратівлива.
Терпіти не можу Йон-Пхіля.
Він теж не змінився.
Він нестерпний.
АСИСТЕНТКА КЕРІВНИКА КО ИН-БІ
Ин-Бі.
На що я дивлюся?
Це твоє портфоліо з дитмайданчика.
Ин-Чу вкрала його.
Вона використовує твоє портфоліо для проєкту «Журналу Х»!
Яке нахабство.
Ин-Чу нахабно брехала про зловживання владою і таке інше.
Грала, аби вкрасти твою роботу, згубити тебе й зайняти твоє місце!
Неймовірно!
Сан-До!
Агов, чого повернулася?
Вибач, не підкинеш мене до аеропорту?
Навіщо?
Я маю повернутися в Сеул.
Чому так раптово?
Треба дещо перевірити.
Що перевірити? Щось не так?
Усе.
Геть усе.
Здається, я нарешті можу спитати Ин-Чу.
Тоді лети в Сеул.
Летімо разом.
Я з тобою. Це ж небезпечно для тебе, правда?
Забудь. Навіщо тобі туди летіти?
-Я полечу з тобою. -Та що це з тобою?
Хтозна, що станеться.
Сан-До, не зважай на нього, їдь.
Я б із радістю, але двигун не заводиться.
Я попросила віддати ключі від машини, а не везти мене.
І тебе це стосується.
У мене багато вільного часу.
Висади мене біля аеропорту.
Сам-Даль.
Ти приїхала не для того, щоб ховатися від репортерів?
Чому вони взагалі розійшлися?
Агов!
Як не хвилюватися…
Чорт.
Та що ж це!
Господи!
Що сталося?
Боже.
А я ще святкувала її народження.
Боже милий.
От психічка.
Зупини авто.
Виходь!
Ану стій, виродку!
Та ну, мамо!
Я ж казала, що не хочу цього робити!
Я не хотіла цього робити!
Серйозно.
Чорт забирай.
Зачекай.
Стій.
У чому річ? Що сталося?
Скажи мені. Як ти збираєшся заробляти на життя, якщо просто підеш?
Агов.
Ти, мабуть, думаєш, що я жалюгідна через те, як я мала тут поводитися.
Я Чо Чін-Даль, пам'ятаєш?
Знаєш, скільки авіакомпаній хочуть мене найняти?
Я не це мав на увазі…
Ця сім'я…
Слухай уважно.
Відтепер
я буду слухати своє серце.
Я не буду робити те…
чого не хочу.
ТАЛІСМАН САМДАЛРІ ДІМ САМ-ДАЛЬ
Тебе теж звати Сам-Даль?
Як мою тітку.
Тобі, мабуть, теж важко живеться, як і їй.
Ти, мабуть, Ха-Юль?
Ти дочка Хе-Даль, так?
Боже мій. Ти вже така доросла.
Ми носили її на спинах зоною відпочинку, коли вона була малям.
Я цього не пам'ятаю, але дякую.
І все ж Хе-Даль добре сама її виростила.
Зовсім сама. Бідолашна.
Треба було їм провести ритуал.
Але пані Ко відмовилася і так і не погодилася.
Це правда. Шаманка пропонувала. Вона сказала, що батько довго не проживе.
До слів шамана треба прислухатися завжди.
Згодна. Краще би провели ритуал.
Пані.
Мій тато помер через мою бабусю?
Що? Ні.
Авжеж, ні.
Але ви щойно так сказали.
Ви сказали, що мій тато помер, бо моя бабуся не провела ритуал.
Лишенько.
Серденько, ми не це мали на увазі.
Мій тато пішов трохи раніше, бо його час вийшов.
Ніхто в цьому не винен.
Уявіть, як би засмутилася моя бабуся,
почувши від вас такі слова.
Ха-Юль, нам дуже шкода.
Даремно ми це сказали.
Пробач.
Про що ми тільки думали?
Нам дуже шкода. Боже.
Ви ніколи раніше не бачили дельфінів?
Привіт.
Чому дорослий, як ви, дивиться на дельфінів через бінокль?
Їх можна побачити без нічого.
Але тоді я не зможу їх розрізнити.
А ви розрізняєте рибу перед тим, як з'їсти?
Дельфіни всі однакові.
Слухай, мала.
Я не мала. Я в другому класі.
Гаразд, мала в другому класі. Дельфіни — це не риба.
Їхній IQ — 90,
а емоційний інтелект — як у людей.
Вони вміють співчувати й розуміти, як ми з тобою. Ясно?
Зрозуміло.
Бачила дельфіна, який щойно вистрибнув? Це Намчун.
Поруч з ним — Палбон.
Вони пара.
Якщо придивитися уважніше, можна побачити дельфінятко на ім'я Орйон.
То їхній син.
Зрозуміло.
Орйон?
Намчун завжди дуже грайливий.
Орйон, гадаю, теж.
Ви, мабуть, дуже близькі з Намчуном.
Звичайно. Ми найкращі друзі.
Ча Ха-Юль!
Агов, мала. Обережно.
Приємного спостереження за сім'єю Намчуна.
Бувай.
Хто це був?
Просто якийсь тупуватий хлопець.
Слухай, не вештайся з дивними незнайомцями.
Ходімо.
-Один квиток до Кімпхо. -Один до Кімпхо.
Ні, нехай буде два.
Що ви двоє робите?
Ви теж летите?
-У мене все одно завтра вихідний. -У мене багато вільного часу.
Добре. Дякую.
Ідіть, поки я добра, гаразд?
Заплатиш за мій? Я перекажу тобі гроші. Люблю тебе.
Слухай…
Добре. Дякую.
ПОРТФОЛІО ПРОЄКТІВ «ЖУРНАЛУ X» ФОТОГРАФКА ПАН ИН-ЧУ
Мені до вподоби ця концепція.
Вайби 2000 року.
І кольори будуть виділятися.
Кольори рукоходу змінюватимуться відповідно до кольорів вбрання.
-Чудово. -Боже, Ин-Чу.
Тобто панно Пан.
Я не знала, що ви так добре фотографуєте.
У вас чудові вміння. Чому раніше не стали працювати самостійно?
Я створила це в останню хвилину.
І вийшло так добре? Та ви просто вихваляєтеся.
Вона просто скромна.
-Ви занадто скромні. -Так і є.
-Чудова концепція. -Я теж у захваті.
Щодо цієї теми, вона…
твоя?
Звісно, що так.
Ясно.
Чесно?
А що таке?
Думаєш, я її вкрала?
Ні.
Ин-Чу, не забудь свою каву.
Я…
Я поставлю тобі на стіл.
Я вкрию цю гірку квітами.
Мені подобається.
Буде суміш різноманітних квітів, щоб вона була барвистішою.
-Ага. -Зрозуміло.
Кольори будуть ті самі?
Так, десь такі, як на цій фотографії.
Це ж наче Чо Ин-Хе?
-Це вона. -Так і є.
-Чуєш, Йон-Пхілю? -Так?
Ні, спитаю пізніше.
Треба було нам зайти з нею туди.
Немає потреби.
З нею все буде добре. Це Сеул. І вона не дитина.
Так?
То була Чо Ин-Хе?
Так, я теж її бачила.
Чому вона тут?
Можливо, це через редактора, Чхона Чон-Гі?
Господи.
Твоя правда.
-Її асистентка з ним працює. -Так.
Вона тут, щоб розібратися з ними.
-Перепрошую. -Так?
Де проходить зустріч пана Чон?
У кабінеті для переговорів, он там.
Дякую.
Нащо ти їй сказала? Ин-Чу теж там.
Що ж робити? Зупинити її?
Що з зачісками моделей, гримом і реквізитом?
Це я залишу на ваш розсуд.
-Що? -Що?
Стривайте.
Ви маєте принаймні описати нам загальну концепцію.
Саме так.
Нехай це будуть ваші ідеї.
Я знаю, що ви впораєтеся.
Чекайте. Чому ми маємо вигадувати…
У вас є якісь ідеї…
Нічого собі.
Панно Чо?
Чо Ин-Хе.
Давно не бачилися.
Що вас сюди привело?
У мене до тебе кілька запитань…
Відповідь на одне я вже знаю.
Я поставлю інше запитання.
-Ин-Чу… -Панно Чо!
Будь ласка, заспокойтеся…
Ин-Хе, поговорімо на вулиці.
Не вплутуйся.
Не варто влаштовувати тут сцену.
Влаштовувати сцену?
Я перепрошую, пане Чон.
Дитячий майданчик, рукохід, гірка, квіти.
Нічого не нагадує?
Ну…
Розумієш…
У людей могли виникнути схожі ідеї.
Вони можуть придумати щось подібне…
Яке в тебе питання?
Панно Чо.
Чому вона не відповідає?
Це тут вони працюють?
-Ти не знав, так? -Ні.
Повірити не можу, закрутили роман, та ще й вкрали її роботу.
Сан-До, ти перевір те крило. Я перевірю це.
Гаразд.
Що?
Думаєш, я вкрала твою роботу?
Ти, мабуть, досі думаєш, що мені до тебе, як до неба рачки.
Я теж умію придумувати такі хороші ідеї.
Це було просто…
для довідки.
Це було для довідки…
Приїхала пред'явити мені оце?
Ні, я приїхала не для цього.
Я приїхала спитати тебе.
Ти справді…
спробувала вбити себе
через мене?
Що?
Ти приїхала, щоб спитати мене про це?
Чому саме зараз?
«Чому?»
Хіба не очевидно? Хтось намагався себе вбити
через мене.
Це справді було через мене?
Бо я тебе критикувала?
Ти маєш знати відповідь на це питання.
Так.
Знаю.
Це не через мене.
Я не ставилася до тебе погано.
Скільки б я не згадувала,
я ніколи не робила нічого, що змусило б тебе
захотіти накласти на себе руки.
Я все думала:
«Нащо їй таке робити?»
Чому?
Це справді було через мене?
Ніхто тебе не слухатиме, тож просто сидітимеш?
Повертайся в Сеул, подай на неї в суд. Я чула, можна подати в суд за наклеп.
Чому ти нічого не робиш? Ти казала, що ніколи її не цькувала.
Саме так. Не цькувала.
Але…
як знати?
«Невже це справді було через мене?
Я цькувала її, не усвідомлюючи цього?
Її якось ранили і підштовхнули до цього мої слова того дня?
А якщо це правда?
Що, як…
вона намагалася вбити себе через мене?»
Зрештою, нащо б ти так зі мною вчинила,
якби я була справді невинна?
У мене мало голова не вибухнула.
Але…
побачивши, що ти вкрала мою роботу,
я почала мислити по-іншому.
Що, може…
ти просто хотіла згубити мене, щоб зайняти моє місце.
Знання цього щось змінило б?
Зараз уже ніхто не хоче тебе слухати.
Чи повірять мені, не має значення.
Я хоча б повинна знати правду, Ин-Чу.
Це справді було через мене?
Ти справді намагалася…
вбити себе через мене?
Ні.
Не роби так, Ин-Чу!
Поговорімо про це. Чуєш?
Ин-Чу. Пан Ин-Чу.
Це було не через тебе.
Не думаю…
Може, варто піти туди?
Що ж нам робити?
Ти!
Агов!
Чуєш, Ин-Хе?
Що ти зробила?
Як ти могла?
Як ти могла так вчинити?
-Як ти могла? -Агов.
Забери від неї руки!
Ходімо.
Ти хто такий?
Не чіпай мене, шматок лайна.
Якщо не хочеш здохнути.
Це було не через мене.
Вона зробила це не через мене.
Вона зізналася.
Справа була не в мені.
Це не через мене.
Він уже знайшов її чи ні?
Весело?
А ти чистиш зуби, тому що це весело?
Ти робиш це, бо мусиш.
Ти ж тільки в другому класі.
От дивися.
Необов'язково робити вправи з підручника для третього класу.
Обов'язково.
Так сказала тітка Сам-Даль.
Що я маю працювати більше за інших, якщо хочу досягти своєї мрії.
Але ти ніколи не казала мені, ким ти хочеш стати.
От заснеш, і я прочитаю твій щоденник.
Мамо!
Тоді скажи мені.
Ким ти хочеш стати? Мама повинна знати.
Ні.
Чому ні?
Я скажу тобі, коли прийде час.
Ненавиджу людей, які лише говорять, але не роблять.
Я не можу стати такою, бо я себе зненавиджу.
Боже.
Ти така вперта. Гаразд, здаюся.
Облиш. Не заважай їй вчитися.
Я їй не заважаю.
Ого, які складні задачі.
Ти така розумна.
Що ти сьогодні робила, Ха-Юль?
Гуляла містом.
Та ти що?
Мабуть, обійшла весь район.
Було тихо й гарно?
Ні, мені не подобається цей район.
Що?
Чого це?
Це тому, що в нас немає твоїх улюблених закритих майданчиків?
Я вже велика, щоб у такі ходити.
Тоді чому?
Чому ти не любиш цей район?
У чому справа?
-Дідусю. -Так?
Усі люди в цьому районі жаліють мене, коли бачать.
Ось чому.
-Виплакалася? -Що?
-Так.
Вибач за це.
Привіт!
Я не знав, що ви тут.
Так, ми щойно зустрілися.
Ясно.
Ось.
Приклади до очей.
Добре.
А ти просто випий.
Гаразд.
Повертаймося на Чеджу, якщо ти закінчила.
-Ви, хлопці, їдьте. Я ще не закінчила. -Що?
Агов, Сам-Даль.
Присягаюся, я десь чув його голос.
Це зараз справді так важливо?
Мене бісить, як він дивився на мене.
Ти знав про це?
Я все одно просуватиму цю тему.
Вдамо, що придумали це першими.
Але ти це вкрала. Ти сказала, є навіть докази.
Скажи, що вона вкрала мою ідею.
-Що я поїхала, щоб це підтвердити. -Але це…
Нащо мені красти твої ідеї?
Що? Що відбувається?
І хто був той хлопець?
Це той хлопець з…
У тебе є інші питання до мене?
Ні, я хочу дещо сказати.
Я віддала тобі його,
віддам і це.
Забирай мою тему,
ті самі камери, освітлення, мій персонал.
Спробуй.
Думаєш, я не зможу?
Ин-Чу,
я ніколи не думала, що ти менш компетентна за мене
чи що ти не зможеш придумувати хороші ідеї.
Але після сьогоднішнього дня я саме це й відчуваю.
Що?
Як далеко ти думаєш зайти з вкраденими ідеями?
-Як довго це триватиме? -Нащо втягувати мене…
Очам не вірю, ти досі зарозуміла.
Не тобі це казати.
Ти втратила всі свої чудові зв'язки.
І досі поводишся впевнено?
Твоя правда.
Я втратила все завдяки тобі.
І зараз мені дуже скрутно.
Але як би не було важко,
чи навіть якщо я програю,
моя совість завжди буде чиста.
Дякую.
Завдяки тобі я багато чого засвоїла.
І про тебе,
і про нього,
і про все інше.
Геть усе!
Я б жила, не знаючи, що це все — фальшивки, якби не ти.
Уперед, використай мою тему, подивися, як далеко це тебе приведе.
Але прибери квіти з гірки. Це трохи вульгарно.
Зачекайте, пане!
-Усередині ще хтось є. -Перепрошую?
Я щойно перевірив. Усі розійшлися по домівках.
Дехто недавно зайшов і ще не вийшов.
Саме так.
Можливо, вийшли через задні двері.
-Вихід не один. -Але, пане…
Що ж нам робити?
Де ті задні двері?
Навіть задні двері замкнені. Куди вона поділася?
І слухавку теж не бере.
Може, поїхала додому чи у свою студію.
Сумніваюся. Там репортери.
Літаків зараз немає, тож навряд чи повернулася.
Я не дуже знаю Сеул, тож гадки не маю.
Є ідеї, де вона може бути?
БАНК СЕУЛУ
Сан-До, зачекай.
-Що? -Подзвони мені, якщо побачиш її.
Агов, Йон-Пхілю!
Куди вона поділася цього разу?
Будь ласка, мамо.
Можеш купити мені фотоапарат, будь ласка?
Я дуже хочу стати фотографом,мамо.
Я обіцяю, що в мене все вийде
і я забезпечу тобі комфортне життя. Домовилися?
Мамо, будь ласка.
Будь ласка, купи мені фотоапарат. Я буду дуже старанно працювати.
Присягаюся, я зроблю все, що зможу, тож, будь ласка, купи мені.
Благаю!
Бачиш? Я ж казала, що я добре фотографую.
Навіть мій університет визнав мій талант.
Усе завдяки твоїм оцінкам, а не таланту.
Як ти конкуруватимеш з розумними дітьми на материку?
Не сміши.
Навіть пані Со Хі-Чу родом з Південної провінції Кьонсан.
БАНК «ЧЕДЖУ САРАНГ»
Привіт, Сам-Даль.
Що таке? Чому ти плачеш?
Що з тобою? Через кого ти плачеш?
Я хочу додому.
Я хочу повернутися на Чеджу.
Я тут усе ненавиджу. Тут надто важко.
Добре, не плач. Іди сюди.
Я останні три дні взагалі не сплю.
Але мене все одно лають щодня, а я навіть не маю часу поїсти.
Ще й фотоапарат зламався. Що мені робити?
Йон-Пхілю, я хочу додому.
Гаразд. Не плач. Чуєш?
Їдьмо додому.
Кидай усе тут, гаразд?
Просто кидай. Облиш.
Нащо ти страждаєш?
Чому даєш їм тебе мучити?
Не треба тобі такої мороки, щоб стати клятим фотографом!
Нащо було кидати батьків і приїжджати в Сеул, щоб страждати?
Сам-Даль, знаєш що?
Я завжди готовий повернутися на Чеджу з тобою. Ясно?
Не ставай тупим фотографом.
Який сенс у цьому лайні? Припини. Просто відмовся.
Це не тупо.
То ти все одно станеш тупим фотографом?
Так, стану.
От побачиш.
Я зроблю все, що в моїх силах, аби стати справді добрим фотографом.
Дуже добрим тупим фотографом.
Я думав, може, мені нарешті випаде шанс повернутися на Чеджу завдяки тобі.
Я ж казала, що цього ніколи не станеться.
От побачиш. Я не повернуся на Чеджу.
То скажи мені.
Ти плакала, бо дуже скучила за мамою?
Не тому.
Не бреши.
Ти плачеш, бо сумуєш за нею.
-Це неправда. -Хіба?
Тоді добре. Я підготував
дещо особливе для нашої маленької плакси Сам-Даль.
-Чуєш? -Що?
Перед банком «Чеджу Саранг» Чо Йон-Пхіль, гордість Чеджу, тут.
Що ти робиш?
Я прийшов у вражаюче місто
Про яке мріяв
Йон-Пхілю, припини! Будь ласка, годі співати!
Це було холодне й небезпечне місце
Що ти робиш?
Я плачу під потертими дверима Бо заблукав
Я ллю ці сльози суму
Трохи посміхнися.
Дуже гарно.
Чо Ин-Хе!
Як ти могла задрімати на роботі?
Вибачте.
Забирайся, якщо хочеш спати. Геть звідси!
Пробачте, пані.
-Ин-Хе! -Так, пані Со?
-Тут треба більше світла. -Несу, пані.
Чо Ин-Хе.
Добре, я йду.
О ні. Боже!
Що робити?
Це не може намокнути.
Вітаю, пані Со.
Чому не відповідаєш?
Куди він подівся?
Сміх, та й годі.
Вона «віддасть мене тобі»?
Ніби я якийсь предмет.
Ненавиджу її.
Чому вона така спокійна, хоча втратила все?
Вона не з тих, хто легко заводиться.
Чо Ин-Хе просто смішна!
Чому вона така спокійна, коли в неї нічого немає? Так?
Господи.
ЧХОН ЧОН-ГІ
Ти хто такий?
Чхоне Чон-Гі, падлюко!
-Хто ти? Що ти робиш? -Хто ти такий?
Я брат Чо Ин-Хе, сволото.
Викликай поліцію.
Мені просто слід…
Ти малий…
Краще тримайся від неї подалі.
Бо я тебе вб'ю.
Що з ним таке?
Малий…
Ну що?
Ти повернулася й знищила їх?
Що таке? Ти ж була рішуче налаштована все розтрощити.
Треба було так і зробити.
Чому ти цього не зробила? Це на тебе не схоже.
Це на мене не схоже?
А що на мене схоже?
Хапати їх за волосся і виходити з себе?
Якби я таке робила,
то не змогла б зайти так далеко.
Я весь час придушувала свій гнів.
Вдавала, що я в нормі, що я впевнена в собі.
Таким чином я змогла далеко зайти.
Але потім я зрозуміла,
що дуже змінилася.
Тому й боялася зустрітися з Ин-Чу віч-на-віч.
Чому? Бо могла дізнатися, що справді цькувала її?
Так.
Бо раптом я зробила щось, не усвідомлюючи цього.
Ти ж казала, що ти — досі ти, хоч як змінилася?
Це правда. Подумай про це.
Ти можеш мінятися, але все одно залишишся Чо Сам-Даль.
Але знаєш що?
Чо Сам-Даль
не з тих, хто кривдить інших.
Тому не хвилюйся.
Вір у себе.
Що це за вираз обличчя?
Я даю тобі класну пораду.
Я серйозно.
Я кажу це не просто так, щоб тобі полегшало.
Я кажу правду.
Звідки ти знав, що я буду тут?
А ти не пам'ятаєш?
Ти завжди сиділа тут і присягалася, що ніколи не повернешся на Чеджу.
Хіба?
Що?
Це було єдине місце в Сеулі, де ти почувалася, як удома?
Звісно, ні.
Воно просто нагадує мені мене.
Ти про що?
Банк «Чеджу Саранг» посеред Сеулу здається дивним.
Упевнена, люди в Сеулі дивуються, чому цей банк тут.
Та й самому банку, мабуть, незручно.
Поглянь на нього, нахабно стоїть тут.
У Сеулі йому нема на кого покластися.
Мені його шкода.
І ти така?
Колись була така.
І навіть зараз.
Я справді робила все можливе, щоб утриматися,
але мені досі нема на кого покластися.
Редакторка, яка пропрацювала зі мною 13 років,
ігнорувала мої дзвінки, як тільки вийшла новина.
Навіть знаменитості, які хотіли працювати тільки зі мною,
відвернулися від мене.
Ми працювали разом понад десять років.
Та жоден з них не спитав мене, чи це правда, не захотів мене підтримати.
Ніхто не спитав, як я.
Усім було начхати.
Я їм не потрібна, коли я вже не успішна фотографка.
Я працювала, як собака, і дуже далеко зайшла.
Але зараз це все здається марним.
Дивно.
Чому місто здається пустим?
Місто?
На вигляд так само.
Ти помиляєшся.
Таке відчуття, що хтось покинув острів. Сан-До сьогодні не проїжджав?
-У нього машина зламалася. -Що?
-Він не опустив дах під час дощу. -Ого.
Машину, мабуть, затопило.
Так йому й треба. Вона ревіла, як дурна. А Йон-Пхіль?
Чув, що вчора поїхав у Сеул у свій вихідний.
Бачиш, я так і знав. Навіщо?
Йон-Пхіль? Навіщо йому їхати на материк?
-Добрий день. -Привіт.
Я теж не знаю. У нього на роботі сказали.
Мамо, можна мені рамену?
Та ти що?
РАМЕН
Навіщо Йон-Пхілю їхати на материк?
Хто його знає.
Чого він туди поперся?
Бувайте, пані.
Мамо, я ж просив рамену!
Я для тебе невидимий?
«РОЗУМІННЯ ФОТОГРАФІЇ»
Я втілю свої мрії і стану надихати інших.
Дивіться усі! Уперед!
Останні 20 років я присвятила фотографії.
А тепер, коли її не стало, я розгубилася.
Я не знаю, що робити, коли прокидаюся.
Я не знаю, про що говорити з іншими.
Я не пам'ятаю, що я робила раніше…
до того, як стала фотографом.
Слухай, Сам-Даль.
Давай пошукаємо її. Це ми можемо.
Не фотографку Чо Ин-Хе,
а Чо Сам-Даль.
Що?
Сама подумай.
Може, твоя мрія розтанула, але ти досі тут.
Тож знайдімо її.
Знайдімо справжню Чо Сам-Даль замість фотографки Чо Ин-Хе.
Мамо, я хочу їсти!
Де ти була всю ніч, що зараз голодна?
-Нічого не їла? -Ні.
Ніде було їсти.
Сам-Даль, ти їздила в Сеул?
Ти що, рилася в моїх речах?
Навіщо ти туди їздила?
Дата була вчорашня.
Не лізь не в свою справу.
Нічого. Дещо мала зробити.
Тож поїхала і добре провела час.
Ясно. Ну то їж.
Ще щось хочеш?
Ще рису.
Ти казала мені не слати гарнірів, коли була на материку.
Тепер, коли тобі так важко, у тебе з'явився апетит?
Усе не так.
Не заперечуй.
Ти погрожувала не їсти нічого з того, що я надсилала. Казала, що викинеш.
Боже.
Не те, щоб я не хотіла те все їсти. Я не могла.
У мене не було часу на їжу.
Добре, як поверталася додому вночі, яка вже там твоя їжа.
А викидати зіпсовану їжу мені було, як ніж у серце.
Ти навіть не уявляєш.
Я хочу ще. Я з'їм усе.
Надолужу за все, не з'їдене колись.
Що це?
Що?
Батьку!
Ми наче домовлялися не чіпати речі один одного.
Боже. Я пориюся в твоїх речах, коли прибиратиму, якщо ти так поводишся.
Що? Ти мені погрожуєш?
Що це в тебе робить?
Ти не маєш все про мене знати.
У нас надто бурхливі життя.
Не пхай носа і тримайся подалі від моєї кімнати.
Батьку!
Я казав тобі, що це не сміття.
Боже.
Не викидай це! Червону…
Червону пряжу.
ПОСАДКОВИЙ ТАЛОН
Що на нього найшло?
Боже, пані Ко.
Йон-Пхіль просив не знімати це.
То й не знімай.
Йон-Пхіль образиться, якщо побачить.
Чого? Занадто зношене. Треба його зняти.
До речі, де він? Я не бачила його з учорашнього дня.
Йон-Пхіль?
Учора поїхав на материк.
Узяв відгул на пів дня.
-Що? -Так.
Нащо йому пів дня, щоб їхати туди?
А я знаю?
Ин-У почув на роботі. Він теж не знає.
-Це Ин-У сказав? -Так.
Я думала, Могутні рейнджери знають одне про одного все.
Та що вони там знають?
Ох, ти мене налякала. Що таке?
Нічого.
Піду перша.
Закінчуйте і йдіть додому.
Що?
-Ти йдеш? -Пані Ко!
Що відбувається?
Сам-Даль, де ти…
Що відбувається?
Учора поїхав на материк. Узяв відгул на пів дня.
-Що ти робиш? -Що?
Нащо ти вбиваєш восьминога?
Твоя мати так старалася принести їх живими,
а ти береш і вбиваєш.
-Можеш посунутися? -Добрий день.
Добрий день.
Ви двоє можете сісти тут.
Йон-Пхілю.
Агов.
Що ти робиш?
Я щойно прийшов.
Твій працівник пішов поїсти, тож я поки що за нього.
Навіщо це?
Він повернеться.
Просто…
Можна мені чашку кави?
Мені так кортіло йому вмазати.
«Викликай поліцію».
Який сенс його бити?
Добре, що не витратив сили.
До речі, ця кава з твого автомату дуже смачна.
Ти найняв когось обслуговувати автомат?
Ти про що?
До речі, а де вчора була Сам-Даль?
Є одне місце, куди вона завжди ходить.
Ти досі все про неї знаєш.
Це ти, мамо?
Що ти робиш?
Чому це в тебе?
Можна в тебе спитати?
Питай.
Учора…
Звідки ти знав, що в Сам-Даль не було парасольки?
Хай там як, чому ти без парасольки в таку погоду? Візьми.
Добре.
Ти досі кохаєш її, так?
ПОСАДКОВИЙ ТАЛОН СЕУЛ
Сам-Даль,
ти досі небайдужа до Йон-Пхіля?
ВІТАЄМО В САМДАЛРІ
«КОРЕЯ СПІВАЄ» ЧЕДЖУ
Йон-Пхілю.
Ти як чоловік повинен мати великі мрії, а не задовольнятися струмочком.
Облиш, Сан-Де.
Що не так зі струмочком? Йон-Пхілю, я геть як ти.
Я люблю Чеджу.
Це нормально.
Нормально, якщо в тебе немає мрії. Можеш не поспішати.
Мамо, я ж казав, що люблю струмочки. Це не означає, що у мене немає мрії.
Он як?
І про що ж ти мрієш?
Про тебе й Сам-Даль.
Що?
Ми — твоя мрія?
Так. Мрія не завжди має бути про професію.
Ви двоє — моя мрія.
Коли ваші мрії стануть реальністю, то й моя теж.
Може, мрій треба не досягати,
їх треба захищати.
І, може,
моя мрія…
ще має надію стати чимось прекрасним.
Агов, ти куди?
Хочу знайти Сам-Даль замість Ин-Хе.
Тропа Олле? Це туди вона пішла?
-Просто не давай мені його бачити. -Люба! Я…
З тобою все гаразд?
Перепрошую! Маєш 500 вон?
То нічого, що вона мені подобається? Завжди подобалася.
Сам-Даль повернулася?
Жити на Чеджу?
Не кажіть мамі, що ми разом їздили в Сеул.
Сам-Даль і Йон-Пхіль знову разом.
Що?
Що ти робиш?
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова