BAZAT PE O POVESTE ADEVĂRATĂ
În septembrie 1939, Germania nazistă invadează Polonia,
anexându-și regiunile vestice.
Evreii sunt forțați să intre în ghetouri,
pe măsură ce se răspândesc zvonuri despre deportarea spre est.
Hei. Sus.
Ridică-te!
Nu ne văd.
Nu, Wolf. Nu.
Pantofii tăi!
Ține-ți degetele acoperite sau le vei pierde.
Nu-ți face griji, îți vom găsi alții noi înainte să plecăm.
De ce l-ai ascuns?
Dacă ajungi în Kolo,
spune-i soției mele Klara că voi veni după ei.
Spune-le tu. În seara asta.
Ești pregătit?
Da.
Nu, te va vedea.
Rușii nu sunt departe,
vor fi aici până în primăvară.
Primăvara?
Nu vom rezista până la sfârșitul săptămânii.
Nimeni nu vine după noi.
- Ne vei omorî pe toți. - Suntem deja morți.
Haide.
- Monik, nu. Te rog. - Monik, acum.
Acum. Mișcă-te.
Domnule șef de poliție, lopata mea, lopata mea!
Lopata. Îmi pare rău. Iartă-mă.
Nu mă omorî. Vreau să muncesc.
Vreau. Vreau să muncesc. Îmi pare rău. Iartă-mă.
- Kaputt. - Te rog.
Kaputt.
Chiar vrei să muncești?
Da.
Atunci sapă cu mâinile, bine?
Lenz!
Ziua ta norocoasă.
Hei. Oprește!
Tu și tu.
Ce mai așteptați? Săpați!
Mișcați-vă!
Săpați! Săpați!
La întoarcere. În seara asta.
Ești nebun.
Vom folosi cuțitul să tăiem partea laterală a camionului de transport.
Ai încercat deja asta. Cu o piatră, acum avem o lamă.
Și apoi ce?
Au adunat deja fiecare evreu de aici până în Lodz.
Unde anume vom merge?
Ați văzut pe cineva sosind din Grabow?
Este la doar câțiva kilometri distanță peste râu. Se poate face.
Nu, nu se poate.
Încă mai este un ghetou acolo.
Îl cunosc pe rabinul Schulman,
este cu rezistența, crede-mă, ne poate ajuta.
Dar dacă Goldman are dreptate?
- Ce? - Dacă evadăm, îi vor omorî pe toți.
Îi vor omorî pe toți dacă nu o facem.
Este prea periculos.
În fiecare dimineață când ne scot, jumătate nu se mai întorc.
Nu știm dacă vom supraviețui zilei.
Am auzit polonezii, ei spun că rușii vor fi aici până în primăvară.
Uită de ruși. Nu avem pe nimeni în afară de noi.
Goldman spune că dacă mai rezistăm puțin...
Puțin mai mult? Pentru ce?
Îngroparea părinților tăi, a surorilor tale nu a fost de ajuns?
Iartă-mă, Solomon. Am vrut doar să spun că...
Trebuie să încetăm să ne fie frică dacă vrem să trăim.
Sau dacă vrem doar să supraviețuim.
Oprește! Hei.
Fără vorbă.
Bine, Oskar.
Scoateți-vă pălăriile!
Ați mai sortat înainte?
Nu, Scharführer.
- Tu. - Nu, Scharführer.
- Da, Scharführer. - Departamentul?
Haine, Scharführer.
Dacă furați ceva,
Încercați să evadați,
chiar și dacă doar vorbiți între voi...
- Asculți ce spune Scharführerul, câine? - Jawohl.
- Ce? - Jawohl, Polizeimeister.
Totul trebuie păstrat în ordine, în grămada potrivită.
Luați lucrurile, le duceți înăuntru pentru sortare.
- Foarte simplu. - Da, Scharführer.
Fără vorbă, fără contact vizual.
Veniți, toată lumea. Toată lumea jos.
Este în regulă. Sunteți în siguranță acum.
- Mergeți acolo. - Pe aici.
Veniți puțin mai aproape. Da, vă rog.
Stați acolo.
Vino, vino.
Sunt conștient de greutățile pe care voi, evreii,
le-ați îndurat de la începutul războiului.
Și în ghetouri,
condițiile de viață oribile,
boala,
lipsa de hrană.
Dar vă asigur
că suferința voastră s-a terminat în sfârșit.
Acesta este Centrul de Tranzit Kulmhof.
Permiteți-mi să vă spun primul că ați fost aleși
pentru o muncă cinstită și bună.
De aici veți fi transportați imediat
la o fabrică nouă și modernă din Leipzig
unde veți primi mese calde, un loc de ședere
și salarii corecte, ca cele ale forței de muncă germane.
Acum, după cum știți, a fost o alarmă de tifos în ghetouri.
Și nu putem permite ca aceasta să se răspândească la fabrică.
Prin urmare, înainte de călătoria lungă, va trebui să faceți duș,
iar toate hainele și bagajele voastre vor fi dezinfectate.
Aurul, banii, valuta străină și bijuteriile trebuie depuse împotriva unei chitanțe.
Nu pierdeți chitanța.
Deoarece vi se va cere să o prezentați la sosirea în Leipzig.
Acum, vă rog, adunați-vă lucrurile.
Faceți-o repede, ca să puteți intra în căldura castelului
unde vă puteți dezbrăca și face duș.
Nu uitați să vă marcați corect bagajele
pentru a putea fi identificate mai târziu.
Goldstien? Goldstien.
Asigurați-vă că predați toate obiectele de valoare ascunse în hainele voastre.
Aburul din cuptorul de dezinfectare va distruge totul.
Ar fi păcat să lăsați obiectele voastre de valoare să se strice.
Numărul dumneavoastră.
Știm cu toții cât de stresantă poate fi această perioadă.
Credem că ar fi de ajutor dacă ați scrie scrisori familiilor voastre
că ați ajuns la destinație și sunteți în siguranță și sănătoși.
Pe aici.
Voi doi.
Solomon? Solomon Wiener?
Sunt eu, Aaron. Din Kolo.
Nu-ți amintești de mine? Sunt tatăl lui Moishe.
Da, da, îmi amintesc de tine.
L-ai văzut pe Moishe?
A fost în transport acum două săptămâni.
A ajuns în Leipzig?
Vom lucra în aceeași fabrică?
Moishe...
Luați lucrurile acestui domn înăuntru pentru dezinfectare.
- Da. - Acum.
- Ai scris scrisoarea? - Da.
- Poți intra. - Mulțumesc.
Du-te.
Stop.
Mama! Mama!
Ascunde asta. Ascunde-o.
Mi-au rupt buzunarele. Ascunde-o.
Ne riști viețile pentru un creion?
Dacă oamenii ar ști ce este acest loc, ce fac germanii,
ne vor ajuta.
Acum ia-l, te rog. Haide.
Mișcă-te.
Scoate-i de acolo.
Stop.
Ce mai așteptați?
Nu se vor îngropa singuri.
Folosiți fiecare centimetru. Țineți-i strâns.
Bine.
Uită-te în gură.
Bine.
Hei, hei. Nu, nu, nu.
Cei grași jos, cei slabi deasupra.
Klara. Klara.
Klara!
Gutta! Abos!
Copilul meu, copilul meu. Klara.
Omorâți-mă. Omorâți-mă acum, vă rog. Lăsați-mă să fiu cu familia mea.
Trebuie să-i lași.
- Nu. Nu. - Lasă-i.
Omorâți-mă. Vă rog.
Vă implor. Vă rog, omorâți-mă.
Da...
Continuați să lucrați. Haideți.
Haideți!
Haideți. Haideți.
- Înapoi la muncă. - Haide.
- Trebuie să continuăm. - Să continuăm?
Hei. Ridică-te.
Pentru ce?
Hei! Continuați să lucrați. Haideți.
Haide.
Ridică-te! Înapoi la muncă. Hei!
- Este ultimul avertisment. - Vă rog.
Continuați să lucrați acum! Ridică-te!
Haide.
Înapoi la muncă.
Munciți!
Munciți.
- Pregătit? - Acum?
Imediat ce suntem în camion.
- Pregătit? - Nu va funcționa niciodată.
Vei fi împușcat.
Mergem pe jos.
Mișcați-vă!
Mâine dimineață,
Vor fi reparat camionul.
Stop!
Deci, ce e aici?
L-am prins în afara pădurii, Polizeimeister.
A venit la noi căutând mâncare.
Mulțumesc.
Mișcați-vă!
Mișcați-vă mai repede!
Deschideți-l!
Toată lumea la coadă.
Jos pălăriile!
Puteți mânca acum.
Trebuie să mănânci.
Și mâine trebuie să ne asigurăm
că ne îmbarcăm împreună în spatele camionului.
Dacă ne despărțim,
Solomon, știi drumul spre Grabow?
Nu.
Acesta este castelul.
Locul mormintelor.
Alergăm spre est prin pădure până ajungem la râu.
Îl urmăm în aval.
Apoi ne îndreptăm spre nord prin ferme, pe lângă Dabie.
Apa este înghețată.
Așa că, dacă cazi în ea, ești pierdut.
Dar se mișcă repede.
Așa că, dacă putem găsi o plută sau ceva,
ne va duce în aval
și vom fi în Grabow în 30 de minute.
Trebuie doar să stăm departe de drumuri.
Și orice s-ar întâmpla, nu aveți încredere în polonezi.
Îmi pare rău pentru familia ta, Michael.
Vom face dreptate pentru ei.
Foarte bine.
Jos pălăriile!
Să mai destindem atmosfera, da?
Cântă ceva.
Nu, nu, nu, cântă ceva vesel.
Ceva înălțător, ceva pe care să dansăm.
Da, da, da, super!
Dansează, dansează, dansează, dansează, dansează, dansează!
Dansează!
Mai tare. Mai tare. Mai tare.
Jos pălăriile!
Și trage.
Solomon, dacă ajungi în Grabow...
Mulțumesc... Mulțumesc.
Niciun cuvânt până dimineață.
Ce facem acum, Szlamek?
Ce vom face acum?
Fugim.
Fugim? Nu mai avem pe nimeni la care să fugim.
Wolf avea dreptate.
Nu vine nimeni după noi?
Atâta timp cât încă respirăm, există speranță.
Speranță? Toate familiile noastre au dispărut.
Există și alte familii.
Într-o zi, germanii au venit în ghetoul nostru
spunând că au nevoie de muncitori.
Doar cei puternici vor fi aleși, au spus ei.
Fiecare bărbat să aducă o lopată și suficientă pâine pentru două zile.
Familia mea, ca toți ceilalți din Izbica,
erau convinși că mergem într-un lagăr de muncă.
Mai bine decât să murim de foame în ghetou.
Nazistii ne-au pus în camion
și chiar ne-am oprit pe drum la o benzinărie
ca să ne putem dezmorți picioarele.
Vecinul meu, Bronshtein, s-a îndepărtat,
naziștii nici măcar nu au observat.
Și când camionul a continuat, el s-a întors alergând,
a bătut în lateral, Doamne ferește, să nu fie lăsat în urmă.
Habar nu aveam.
Dar de îndată ce am ajuns aici, au...
nu s-au mai străduit să ascundă ce se întâmpla cu adevărat.
Ne-au luat lopețile, mâncarea.
Am fost dus în pădure cu alți trei bărbați să sap.
Pe ceilalți i-am îngropat în ziua aceea.
Familia mea, ai mei...
Părinții mei, cele patru surori ale mele...
Nu după mult timp.
Trebuie... Trebuie să transmitem vestea.
Trebuie...
Trebuie să avertizăm oamenii noștri ce este acest loc, ce este cu adevărat.
Crezi că asta va pune capăt la toate astea?
Nu știu.
Nu știu, dar dacă reușim,
următorul Brohnstein nu va fi atât de dornic să se întoarcă.
Dar cum? Cum evadăm?
Exact cum au planificat Wolf și Monik.
Cu ce? Nu avem o lamă.
Avem asta.
Tăiem partea laterală a camionului la plecare mâine.
Luăm râul. Stăm departe de drumuri
și nu ne oprim din alergat până ajungem în Grebov.
Da?
Da.
Ascultați, toată lumea.
Michael și cu mine vom sări din următorul transport mâine dimineață.
Cine vine cu noi?
Crezi că ești primul care încearcă să evadeze, tânăr Szlamek?
Îți amintești de Zerlin din Leczyca?
Isserman și Greenberg din Kutno...
Nu, ei au fugit din castel sau de la locul mormintelor,
nu din camioanele de transport din mijlocul pădurii.
- Vor fi doar cinci sau șase germani cu noi. - Și niciodată doi nu au fugit împreună.
Vom folosi copacii pentru protecție, atragem focul în direcții diferite.
Exact.
Vino cu noi, Goldman.
Rușii sunt la mai puțin de 400 de kilometri distanță.
Nu știm asta.
Doar pe noi ne putem baza, Goldman.
Îți poți încerca norocul aici.
Michael și cu mine plecăm.
Chiar dacă reușiți să treceți prin pădure,
primul polonez pe care îl întâlniți
nu va ezita să vă aducă înapoi pentru cinci zloți.
Grebov este la doar câțiva kilometri distanță.
- Da. - Ghetoul nu a fost lichidat încă.
Și este un rabin acolo, ne poate ajuta.
Și dacă, printr-un act divin, ajungeți acolo întregi,
cine credeți că va privi țeava plutonului de execuție,
odată ce își dau seama că ați plecat?
Goldman are dreptate.
Am supraviețuit până acum.
Sunteți cu toții bineveniți să ni vă alăturați.
Dacă reușim și ei se răzbună pe voi...
vă rog să știți că îmi pare rău.
Ne vom ruga pentru voi.
Ne vom ruga pentru toți cei care au suferit aici.
Wolf. Wolf.
Era din Kutno, da?
Da?
Lodz.
Wolf era din Lodz.
Monik din Kutno.
Mulțumesc, Felix.
Cine altcineva?
Jacob Zerlin, din Leczyca.
Josef Herskowicz, din Kutno.
Josef Herskowicz...
Motle...
Motle Symkie, tot din Leczyca.
Gecel Stajer, din Turek.
Josef Herskowicz, din Kutno.
Cine altcineva?
Moshe Pocar. Din Kutno.
Moshe avea un fiu aici cu el.
Josef? Nu.
Fabel.
Fabel Pocka.
- Fabel... - Tot din Kutno.
Isia Maja. Din Zhezhani.
Jonas Ley, din Zhezhin.
- Cine altcineva? - Jabob Szlamowicz, din Lodz.
Aaron Nusbaum, din Sanok.
Noah Judkiewicz, din Kutno.
Moshe Henikov. Din Kutno.
Jacob Jacobitkevic...
Gecel Stajer, din Turek.
Isaac Szama, din Brzeziny.
Soția mea.
Klara.
Gutta și Abos Podchlebnik, în vârstă de 5 și 7 ani,
din Kolo.
Cine altcineva? Cine altcineva?
Ultimul transport a sosit în sfârșit!
Toată lumea afară! Înapoi în pădure.
Măcar nu trebuie să vă ducem înapoi pe jos, javrelor, nu?
Noroc!
Goldman. Goldman...
Goldman. Goldman!
Goldman!
Goldman.
Hei, așează-te!
- Așează-te! - Vă rog, Herr Polizeimeister.
- Așează-te, am spus! - Este important.
Te așezi sau vei fi primul în groapă!
Așează-te, am spus!
Îmi dai o țigară?
Da?
Îți place? E bună, da?
Țigară bună, nu?
Da. Îți place, o ai, e a ta.
Da, hai acum!
Vine alta!
O fumezi și tu, prietene!
Da!
Da, o iei, o împărțiți!
Du-te, fumează-o!
Fumează-o, fumează țigara!
Fumează-o! Fumează țigara!
Fumează țigara, nu?
Oprește camionul! Oprește camionul!
Oprește camionul!
Vom îngheța.
Du-te.
Ține-te bine!
Michael! Ține-te bine!
Michael!
- Grăbește-te! - Vin.
Ține-te bine!
- Ține-te bine! - Solomon!
Michael! Ține-te bine!
Te-am prins!
Bine.
Trebuie să mergem mai departe.
Piciorul meu.
Am fost împușcat.
Unde? Arată-mi.
Aici, aici.
A trecut direct prin.
Vrei să știi ceva?
Cred că mi-am rupt piciorul sărind din camion.
Haide.
Cred că... vom întârzia la apel.
Haide.
Crezi că vor raporta?
Sunt sigur că au notificat fiecare secție de poliție de aici până în Lodz.
Doi martori au evadat.
Lange îi va lua capul lui Lenz.
Aș plăti bani să văd asta.
Pune-i o sticlă de lapte pe el.
Ce crezi că se va întâmpla cu ceilalți?
Nu te mișca.
Doar privește-i înapoi.
Haide. Haide.
Haide.
Stai jos.
Trebuie să ne îndreptăm spre hambar.
Ne vor preda dacă ne prind.
Vom îngheța aici.
Haide. Haide. Stai jos.
Ce facem acum?
- Motocicleta... - Poți să mergi cu una?
Da.
Așteaptă. E singură.
- Uniforme de cale ferată. - Sunt ale soțului meu.
S-ar putea să vă țină în siguranță, dar vă rog să vă grăbiți.
Asta e tot ce pot face. Acum duceți-vă, vă rog.
Mulțumesc.
Dumnezeu să fie cu voi.
Hei!
Hai să ne întoarcem.
Ce facem?
Stop!
- Polonezi? - Da.
Bine, veniți. Veniți să ne ajutați.
Împingeți!
Haideți! Mergeți, mergeți, mergeți, mergeți, da!
Hei! Stai puțin.
Vino aici.
Vino aici, vino.
Ce s-a întâmplat cu piciorul tău?
Doar un accident.
Un grup de Wehrmacht au tras în noi chiar după Dabie.
Un glonț rătăcit.
- Un glonț rătăcit? - Da.
Nu cred că au vrut.
Franz!
- Medicul meu se va uita. - Nu, serios. Nu este nevoie.
Insist.
Deci sunteți de la calea ferată?
- Ce? - Uniformele voastre.
Da. Da...
Suntem în drum spre a face reparații pe cealaltă linie.
- Klodawa? - Da.
Ei bine, asta este direcția noastră. Vă vom lua cu noi.
Mulțumesc. Mulțumesc, dar trebuie să...
Trebuie să-l duc acasă.
Nu poate lucra în starea asta.
Unde locuiește?
Siedlec, chiar după Grabow.
Bine. Deci îl vom duce.
Nu aș vrea să întârziem vreun serviciu pentru trenurile Fuhrerului.
Nu, desigur că nu. Eu...
Eu trebuie să realimentez oricum motocicleta, deci...
Dar vă mulțumesc pentru ajutor. Apreciez cu adevărat.
Vă mulțumesc pentru ajutor, domnule.
Ei bine, vă mulțumim pentru ajutor.
Trebuie să evităm gărzile.
Nu doar de germani îmi fac griji.
Judenrate?
- Aici. - Ți-a spus Wolf unde este casa rabinului?
Nu.
Dar cineva de aici va ști.
Este gol.
Este interdicție.
Asta a fost piciorul tău.
Cine este?
Vă rog, vă rog, lăsați-ne înăuntru. Vă rog.
Îl căutăm pe rabinul Schulman.
Nu sunteți de aici. Cine sunteți?
Nu, nu. Suntem evrei. Suntem evrei.
Am evadat din lagărul nazist de la Chelmno.
Îl căutăm pe rabinul Schulman.
Abramson.
Știi că nu poți încălca interdicția.
Abramson?
Da, da, știu.
Am o problemă cu încuietoarea.
Ei bine, repar-o.
Nu lăsa germanii să o vadă deschisă în timpul interdicției.
Spuneți că veniți din Chelmno?
- Da. - Fiul meu...
cu familia lui, au fost trimiși să lucreze în Chelmno.
Jacob Abramson.
Mi-a trimis o scrisoare din Leipzig.
Poate l-ați văzut.
Nu, îmi pare rău, nu.
Vă rog, domnule, casa rabinului?
Mergeți în spate.
Luați strada laterală până la capăt.
Este a doua casă pe dreapta.
Ușa albastră.
Mulțumesc.
Sunteți sigur că nu l-ați văzut pe fiul meu?
Îmi pare rău, domnule.
Rabbi Schulman?
- Al meu... - Repede.
Vă rog, vă rog. Draga mea Esther, adu un bol cu apă și niște mâncare.
Motle, du-te și adu doctorul.
Grăbește-te, dar asigură-te că nu te vede nimeni.
Vă rog, veniți să vă așezați.
Mulțumesc. Mulțumesc, Rabbi.
Solomon Wiener, din Izbica.
Acesta este Michael Podchlebnik, din Kolo.
Suntem prizonieri evadați din lagărul nazist din Chelmno.
Vă rog, mâncați.
Amin.
Mulțumesc, Rabbi.
Există un lagăr de muncă în Chelmno?
Nu este un lagăr de muncă. Este un lagăr de exterminare.
Ce...
Trebuie să fim... trebuie să fim scurți.
Am trecut pe lângă un întreg contingent de Wehrmacht în drum spre aici.
Nu le va lua mult timp să-și dea seama cine suntem, încotro ne îndreptam.
Ce ați făcut?
Eu...
Știu că asta va suna nebunesc, și este nebunesc,
tocmai am venit dintr-un loc, o adevărată Gehenă pe Pământ.
Ce... Ce loc?
Germanii construiesc lagăre de exterminare,
fabrici concepute pentru a ne extermina poporul.
Am îngropat o întreagă comunitate evreiască,
mii, cu propriile noastre mâini, propriile noastre familii.
- Rabbi. - Vă mulțumesc că ați venit. Veniți, vă rog.
Aici. Așezați-vă, așezați-vă.
Mii, spuneți? Cum?
Cu gaze de la motorul unui camion,
și apoi i-am îngropat în șanțuri în pădure.
Imposibil.
Suntem în secolul XX. Nimeni nu poate anihila
o națiune întreagă și să scape nepedepsit.
Chiar și în timpul războiului, este nemaiauzit.
Și totuși se întâmplă, rabine.
Nu mai mult de câțiva kilometri de aici.
Le spun povești despre muncă în Leipzig,
și apoi îi ucid.
Ascultați, nu avem mult timp. Avem nevoie de ajutorul dumneavoastră.
Trebuie să transmitem un mesaj și să anunțăm pe toată lumea.
Nu, am o comunitate aici.
Nu pot, trebuie să am grijă de ei. Nu pot răspândi zvonuri.
Zvonuri?
Rabine, acestea nu sunt zvonuri.
Oamenii noștri, trebuie avertizați.
Lumea, trebuie să afle adevărul. Nu poate fi adevărul.
Știu că germanii de aici nu ar face asta. Nu.
Rabine. Nu, nu, este un război în desfășurare.
Oamenii sunt bolnavi, speriați, îngroziți pentru viețile lor.
Asta va provoca panică. Îi vei speria și mai mult.
Dar ar trebui, ar trebui să le fie frică. Uite.
Uită-te la aceste nume.
Nu. Acestea sunt doar cele pe care le amintim.
Uită-te la mâinile mele.
În fiecare zi îngroapă o mie dintre frații și surorile noastre.
Uită-te la mine și spune-mi că nu mă crezi, Rabine.
Uită-te la mine!
Eu...
Nu!
Nimic din ce aș spune nu ar face dreptate.
Trebuie să vezi cu ochii tăi.
Va fi ultimul lucru pe care îl vei vedea vreodată, Rabine.
Am venit aici ca tu, familia ta,
această comunitate să nu trebuiască niciodată.
De ce, de ce, de ce sunteți aici? Sunt doar un rabin.
Ni s-a spus că aveți legături cu subterana din Varșovia.
Nu, nu.
Cine, cine v-a spus asta?
Wolf Kaminski.
Rabine, ne puteți ajuta?
Așteptați pe altcineva?
Nu.
Rumkowski.
Am auzit că ați avea niște oaspeți.
Oaspeți?
Nu a venit nimeni să vă caute?
Cine ar veni în timpul restricției?
Atunci nu vă deranjează dacă intrăm?
Tocmai mă pregăteam să mă rog. Vă rog, alăturați-vă mie.
Tatăl dumneavoastră ar fi fericit să știe că nu ați ratat rugăciunea.
Asta ar trebui să țină Judenratul departe pentru o vreme, dar se vor întoarce.
Spuneți-mi ce se întâmplă în Chelmno?
Noi, noi, vom scrie totul.
Dar trebuie să știm că puteți transmite asta.
Aveți ceva pe care să scriem?
Spuneți-mi totul.
Tabăra a început să funcționeze pe 8 decembrie 1941,
când a sosit primul transport de evrei din Kolo,
satul lui Michael.
Peste 700 au fost gazați în acea zi.
Ei, ei au fost, ei au fost primii.
Primii, în prima zi în care am ajuns,
al meu...
Al meu...
Al meu, al meu...
Vom face totul.
Asta va ajunge la subterană
și ei o vor trimite la Londra.
Vă promit asta.
Oamenii nu vor rămâne tăcuți.
Lumea va tremura.
Mulțumesc.
Sunt conștient de greutățile pe care le-ați îndurat voi, evreii,
de la începutul războiului și în ghetouri.
Condițiile de viață oribile, boala, lipsa de hrană.
Dar vă asigur, suferința voastră s-a terminat în sfârșit.
Rabbi Jacob Schulman nu și-a abandonat comunitatea
și la trei săptămâni după ce i-a întâlnit pe Solomon și Michael,
a fost dus la Chełmno împreună cu evreii din Grabów.
Cu toții au fost gazați imediat la sosire.
Solomon 'Szlamek' Wiener a fugit din Grabów în căutarea
rudelor sale supraviețuitoare, dar a fost capturat și trimis în lagărul morții
de la Bełżec, unde a fost gazat în aprilie 1942.
Înainte de capturare, a reușit să trimită un ultim mesaj
prezentând primul raport despre gazările de la Bełżec.
Michael Podchlebnik s-a despărțit de Solomon în Grabów,
a supraviețuit războiului ascunzându-se într-o fermă poloneză și a imigrat
în Israel, unde s-a recăsătorit și a avut doi fii.
Michael i-a înfruntat pe gardienii de la Chełmno o ultimă dată
ca martor cheie în procesele lor din 1962 din Germania de Vest.
Într-o zi, în lagăr, mi-am văzut soția și copiii.
I-am îmbrățișat în șanț și am implorat să fiu ucis.
Dar neamțul a spus că încă am putere să muncesc și că nu mă vor ucide.
LUMEA SE VA CUTREMURA
Traducerea şi adaptarea: MEOO Team & Bărăgan Marius
Aici este BBC, transmițând din Londra.
Vom prezenta acum o emisiune specială despre atrocitățile oribile
comise asupra evreilor de către ocupantul hitlerist.
Aici, în Londra, am primit informații detaliate care descriu
întregul sistem rece, calculat,
în care mii de membri ai comunității evreiești
sunt împușcați, gazați și uciși cu cruzime.
Aceste crime inumane comise asupra oamenilor nevinovați
cer răzbunare către ceruri.
Ele cer o pedeapsă dreaptă și strictă...