Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
I nogle tilfælde har en skade i forreste korsbånd
truet karrieren.
Under genoptræningen tæller mental styrke 70 %.
Jeg sagde til mig selv: "Hvorfor orker jeg det her?"
Jeg kunne se i tv, at det gjorde ondt.
Da jeg ikke havde alt det, jeg har nu, var jeg bare en dreng med en drøm.
Vi skal undgå overbelastning af strækkemusklerne.
Direkte på Instagram.
Giv mig grønt lys til at spille.
JUVENTUS PRÆSENTERER
Aflevering frem til Chiesa.
På kanten af feltet. Chiesa har den.
Tilbage til Dybala. Chiesa lægger an, men tackles af Smalling.
Han tager både bold og ben. Chiesa bliver liggende.
Ret klodset tackling af Chris Smalling.
Chiesa ligger ned. Forhåbentlig ikke en alvorlig skade
til eks-Fiorentina-spilleren.
Han har ondt og rækker armen op.
Det gik ud over hans venstre knæ.
Jeg skulle til at skyde, da Smalling tacklede mig.
Det gav et smæld i knæet.
I første omgang troede jeg, der var røget et ledbånd.
Jeg lå ned og var følelsesløs i knæet.
Så kom lægen ind på banen.
Jeg sagde: "Jeg kan ikke mærke noget i knæet."
Vi prøvede at berolige ham, for han var rystet.
"Bliv inde, til indskifteren er klar."
"Nej. Jeg kan godt fortsætte."
"Jeg kan godt fortsætte. Det er nok ikke så alvorligt."
Ude på sidelinjen siger jeg: "Jeg prøver."
Da jeg kom ind på banen, hørte jeg et klik for hvert skridt.
Klik, klik.
Da jeg prøvede at vende
lød der er en høj lyd.
Det var...
...som om knæet gik af led.
Jeg faldt om.
Tog mig til hovedet.
Så kom Lorenzo Pellegrini.
Jeg sagde: "Det er helt ødelagt."
Jeg begyndte at græde, så snart lægen
prøvede at bevæge benet
for at se, om der var modstand i korsbåndet.
Han gjorde sådan her.
Jeg var helt ude af den og græd.
Det er ubeskriveligt.
Knæet fik et vrid.
Indad.
"Knaks."
Så var det sket.
Vi tog til professor Fink i Innsbruck.
Han havde opereret to af vores spillere
Chiellini og Demiral, med gode resultater.
Mor tog med mig til Innsbruck.
For det gjorde ret ondt.
Jeg frygtede det, der skulle ske.
På det tidspunkt sagde jeg:
"Det bliver hårdt."
Marlon.
Chelsea og Marlon, dygtige.
Federico var et hyperaktivt barn, som sov meget lidt.
Som mor sagde jeg klart fra:
Hvis han ikke afreagerer
med idræt, bliver han umulig.
Jeg og Federico er i symbiose.
Vi voksede op sammen. Jeg fik Federico som helt ung.
Jeg fulgte ham til træning hver dag.
Jeg tog med til kampe og turneringer.
Jeg var der i hele hans opvækst.
Det mærkelige ved skaden er, at jeg ikke tænkte tanken.
Jeg så kampen i tv og så, at han skreg, da det skete.
Jeg så, hans ansigt var fordrejet i smerte.
Tanken om, at skaden var alvorlig, var så fjern for mig
at jeg ikke tænkte den til ende.
Fra det øjeblik, det stod klart, at skaden var alvorlig
er jeg blevet mere og mere bange.
Rundtom i verden har en skade i forreste korsbånd i nogle tilfælde
truet karrieren.
Spillerne har ikke kunnet komme tilbage på samme niveau som før.
God dag.
Federicos operation var vellykket.
Vi har repareret det afrevne korsbånd.
Vi har syet menisken for at gøre knæet mere stabilt.
Hvis jeg gør sådan
danner der sig et vakuum.
Det knækker, når jeg løfter det.
Det er godt, for så er der væske.
Du hører det knække, fordi du har bindevæv efter knæskaden.
Jeg er tilfreds.
Fint.
Davs.
- Går det godt? Bedre? - Ja.
- Er det hævet? Smerter? - Nej.
- Det går godt. - Lidt.
- Goddag. - Goddag.
Federico Chiesa.
Hvordan går det?
Hej.
Alt vel?
- Går det godt? Har familien det godt? - Ja. Jeg skulle hilse.
Godt. Det var godt at høre.
Hver gang Federico var henne i genoptræningscenteret
var det første spørgsmål: "Hvornår må jeg smide krykkerne?"
Pres. Godt. Det går fremad.
- Godt arbejdet. - Tak.
Lige nu genoptræner vi hjernen.
Så kommer musklerne.
Derfor begynder vi med krykken.
- Indtil jeg træder ned. - Nej, vi starter med krykken.
Hvad er vores målsætning?
- Ikke det skæve tårn i Pisa. - Netop.
Parallel. Diagonal.
Så symmetrisk som muligt.
Du kan bruge lidt mere end halvdelen af kropsvægten.
- Det er fint, sådan her. - Ja, i starten.
Prøv at lægge usikkerheden fra dig, når du træder.
- Når jeg sætter foden ned. - Husk på
at du skal have hælen frem og strække ud.
Efter operationen troede Federico, at det værste var ovre.
Jeg prøvede at forklare, at han skal gennem bestemte stadier.
Det allerførste er at lægge krykkerne.
- Nu skal vi begynde at gå. - Javel.
Ikke for at være efter dig, men det er et vigtigt øjeblik.
Jeg vil godt have dig til at tage skoene af.
Gå uden sko.
Vil du prøve uden stok?
- Ja. - Kan du det?
Føles knæet symmetrisk og stabilt?
Okay. Gå.
Du kan godt. Koncentrer dig.
Ikke tænke for meget. Prøv at gå jævnt.
Supergodt.
Godt. Fortsæt.
Fantastisk.
Efter en måned?
En måned og nogle dage.
De første skridt uden krykker
er det vigtigste øjeblik i genoptræningen.
Det er et vigtigt skridt at smide krykkerne.
Næste trin er at gå godt.
Hæl, tå, hæl, tå. Kom så!
Det at begynde at gå igen er dag ét
i genoptræningen, for efter operationen
har jeg gået med krykker i seks uger.
Det er som at være på hospitalet
for jeg er stadig afhængig af andres hjælp.
Godt, Federico. Pas på...
At smide krykkerne
var en lettelse. Jeg var dødtræt af dem.
Når man er vant til at løbe 37 km/t
er det forfærdeligt at gå med krykker.
MARTS 56 DAGE EFTER SKADEN
Der er gået seks uger siden operationen.
Vi skal tilbage til Innsbruck for at vurdere Federicos tilstand.
Det gør vi for at se, hvordan det er gået efter operationen
og for at få bugt med eventuelle psykiske problemer hos Federico.
INNSBRUCK ØSTRIG
Tak. Vi ses.
Klar?
- Godt at se dig. - I lige måde.
- Det går bedre. - Meget bedre end sidst.
Jeg kan gå igen.
- Sjovt, ikke? - Jo.
Nu er det værste overstået.
- Den er på vej tilbage. - Der er den.
- Læg dig ned og slap af. - Okay.
Rigtig godt. Det ser rigtig fint ud.
Det er godt at se, at de første trin gik godt.
Vi forventer altid, at det går godt.
Man ved dog aldrig. Intet er 100 % sikkert inden for medicin.
Det er godt at se
at han gør fremskridt, og at første del
af den lange genoptræning går rigtig godt.
Ingen smerter.
Godt. Rigtig godt. Gør det ondt her?
- Jeg har ingen kræfter. - Ingen kræfter?
- Vi må se... - De kommer igen.
Han skal træne musklerne op, kunne styre benet bedre
og få lettere ved at gøre bevægelserne.
Det varer længe, før han kan træne med kontakt
men førligheden skal på plads, og så skal musklerne trænes op.
Godt.
- Glad? - Glad.
Det er et godt knæ. Det er bedre end det raske.
- Bedre end det her. - Det er målet.
Når jeg tager skoen på, kan jeg mærke noget her.
Det vil du kunne et stykke tid. Og så tænker du på mig.
- Det er en god dag. - Det er det.
APRIL 80 DAGE EFTER SKADEN
Okay. Perfekt.
Jeg mærker mindre i knæet i dag end de andre dage.
Okay. Vi talte om det i går.
Ja. I dag mærker jeg mindre i knæet end de andre dage.
Vi har hver især vores måde
at reagere på smerte på.
Der. Op. En gang til.
Federico...
...har indimellem haft brug for megen opbakning.
Andre gange har han overrasket mig med sin viljestyrke
og evne til at tackle smerter
kvaler og lidelse.
Ondt?
Det kan jeg virkelig mærke.
Mange gange i løbet af træningen har det gjort rigtig ondt i knæet.
Jeg sagde til mig selv: "Hvorfor gør jeg det her?"
Når man ikke tror, man kan mere under genoptræningen
må man tvinge sig selv til at klø på.
Flot.
Lad benet komme til kræfter. Flot.
Han tackler ikke smerte specielt godt. Lidt fordi han er mand.
Til dels fordi han altid har været skadefri.
Han er ikke vant til at lide. Hverken fysisk eller på andre måder.
Jeg har altid tacklet Federicos svære perioder
ved at prøve at undgå at se for sort på tingene.
Som forælder har jeg prøvet at undlade at vise ham
at jeg er bange. Det kan jeg ellers godt være som mor.
Når det virkelig er svært
formår jeg at holde masken.
Når det værste er overstået, krakelerer facaden, men sådan er jeg.
Jeg er bange for, at der går lang tid
før han er i stand til at præstere på samme niveau som før.
Det frygter jeg i høj grad.
- Hej. - Hej, Fede.
Hej, Fede.
Dav, dav.
At se dig gå rundt på den måde er noget af det bedste...
Er det ikke fantastisk?
Er du klar?
Er du blevet lidt mindre i tvivl, hvad angår at få førligheden igen?
Ja. Jeg var bekymret for det en overgang.
Netop.
Jeg er for eksempel også
blevet mindre bange for, at jeg, når jeg skal til at løbe igen
har mistet evnen til at løbe, rent motorisk.
Okay. Men du skal ikke lære at løbe på ny.
Det var dumt at sige det på den måde.
Vi skal forstærke de nervebaner, du allerede har.
Det er noget helt andet.
Ved genoptræning efter den slags skader udgør den mentale styrke
70 procent.
Man skal fortsætte dag for dag, udfordre sig selv
og overvinde frygten for det ukendte
som man støder på hver dag.
MAJ 121 DAGE EFTER SKADEN
- Tusind tak. Det var pænt af dig. - Vi venter på dig.
- Tusind tak. Hvordan går det med knæet? - Bedre, tak.
Første gang, jeg tog på stadion med Lucia, var til Chiellinis afskedskamp.
- Den nye trøje er flot. - Jeg kan ikke se, den er ny, herfra.
Kan du se ham, der har bolden?
- Hans nummer? - Syv.
77.
Jeg lærte Lucia at kende på en lidt usædvanlig måde.
Vi begyndte at tale sammen stille og roligt i starten af januar.
Jeg ville gerne mødes med hende, men mit korsbånd var jo røget.
Jeg skulle overbevise hende, for hun troede, jeg lod, som om det gjorde ondt.
Hun foreslog, at vi skulle gå ud og drikke kaffe sammen.
"Det kan jeg ikke," sagde jeg.
Et.
Det var jo det, jeg sagde.
Til sidst troede hun på det, og så mødtes vi hjemme hos mig.
Da så hun, at jeg var lænket til sofaen.
Sådan var vores første stævnemøde.
Du mener stilen på trøjen.
Med helt sorte striber.
Der er en masse små tre trekanter på dem.
- Tegninger. - Sådan er den. Et andet år...
- I har ikke standardtrøjen. - Den med brede striber?
Det der er standardtrøjen i år.
For tre år siden, i 2020, havde Juve en rosa stribe i midten og sort og hvidt.
Der kommer en ny hvert år.
- Hvad med den blå? - Det er udebanetrøjen.
Jeg kunne mærke, at Lucia og jeg kunne få en fælles fremtid
da hun forsøgte at forstå min situation.
Hun har hjulpet mig meget.
Hun så mig, da jeg var allersvagest.
Hun så mig i en af de dårligste perioder i min karriere.
På nært hold oplevede hun mine følelser
svagheder, svære øjeblikke, og at jeg rejste mig igen.
Det har svejset os sammen.
Ja!
Min første tur på banen efter skaden var, da vi hyldede Giorgio.
Jeg tog spillertøjet på.
Strømper, shorts og trøje.
Men løbesko, fordi jeg ikke kunne bruge fodboldstøvler.
Det var følelsesladet, men hun var mest påvirket af det.
For da vi mødtes, sagde jeg:
"Det her er ikke mit liv, men bare en fase.
Jeg spiller kamp hver tredje dag og er altid på farten."
Det, at jeg forklarede det, hjalp hende nok med at forstå
hvad jeg føler, når jeg går på banen og spiller fodbold.
MAJ 135 DAGE EFTER SKADEN
Hej.
Chi non lavora... Kan du den?
Hvad fanden gør det, hvad fanden gør det, hvad fanden gør det?
Nej, ikke sådan. Hvad sagde du om De Sciglio?
De Sciglio passer ikke på maven. Jeg tror på dig. Han er på den.
Du er blevet for stor.
Jeg har hovedpine, for pokker.
- Nej. - Jo, jeg har hovedpine.
Hvorfor går du med elastik, så du får en blodprop i armen?
Mærket går ind til knoglen.
- Blodprop i armen. - Mærket går ind til knoglen.
- Jeg får et mærke. Det er en hårelastik. - Er den et kærlighedsbevis?
Ja, det er den, men jeg har gået med den i tre måneder.
Lucia sagde for sjov til mig: "Når du spiller kamp
skal du have noget på, som du har fået af mig."
"Det er i orden. Hvad vil du give mig?"
Hun gav mig den her sorte hårelastik.
Hun havde den på
og gjorde sådan her. "Tag den her." Meget enkelt.
- Hvorfor talte du om blodpropper? - Fordi jeg så, den var hævet.
Så sagde hun: "Kan du ikke lave en jubelscene for mig?"
Jeg tænkte over det og sagde: "Jo, det kan jeg godt."
Første gang jeg scorer, kysser jeg armbåndet. Sådan her.
Jeg har ikke taget det af siden.
Jeg tager det aldrig af.
Det her er et af de vigtigste skridt på vores fælles rejse, som du ved.
Ja.
Vi sætter kryds i kalenderen i dag, for vi skal løbe
så du får også brug for en lille runde i bassinet.
Det at løbe lige frem er jeg ikke så bange for.
Det eneste ved det er, at når jeg skal sætte benet ned
kan jeg mærke, at der sker noget.
Men det, der skræmmer mig rigtig meget
er, når jeg skal skifte retning.
Vi skal lave nogle andre øvelser inden det.
- Det er frygten for det ukendte. - Som med alt andet.
Du var bange for at smide krykkerne.
Du var bange for at lave tunge øvelser i styrkerummet.
Nu er du bange for at lave retningsskift. Det kommer alt sammen.
Nu!
Otte gange. En. Fodsålen i jorden.
Og to. Godt.
Tre. Godt. Fire. Godt.
Tager du mine støvler med?
Bagefter. Hvis du opfører dig ordentligt.
Helt roligt.
25, 50, 75, 100.
Prøv at fokusere på at løfte hælene og sætte af med foden.
I dag gjorde det ikke så ondt.
Inden jeg løb, var jeg bange for, at det ville gøre alt for ondt.
Jeg var bange for at sætte benet ned og bange for, hvordan jeg skulle gøre det.
Da jeg havde løbet, sagde jeg: "Det kan jeg godt gøre igen i morgen."
Godt.
Bassinet. Jeg venter på dig der.
Fede, jeg stillede mig derhenne for at observere dig.
- Du løber symmetrisk. - Det føltes ikke sådan.
Det føles ikke sådan på grund af ledsansen i ledbåndet.
Nu træner vi også ledsansen op.
Det er helt naturligt den første gang, men vi er allerede på 80 procent.
- De 20 % kommer hen ad vejen. - Kan man ikke se, at jeg er skæv?
- Jeg føler mig helt... - Det skyldes ledsansen.
FYSIOTERAPI
Passer det, at jeg kan få en blodprop af hårelastikken?
De driller dig bare.
At se Federico løbe efter så mange måneder var en stærk oplevelse.
Nu er vi nået dertil, hvor vi begynder at få svar på
om den flere måneder lange hårde genoptræning
er foregået korrekt og hensigtsmæssigt.
- Fede, hvordan går det? - Mor.
- Må jeg høre? - Jeg har en god nyhed.
- Jeg har løbet. - Endelig!
Det skal fejres.
Godt, mor.
Det eneste problem er, at når jeg løber
er det stadig hårdt, fordi jeg føler mig skæv.
Jeg hælder til venstre.
Ale sagde, at jeg ser perfekt ud, når jeg løber.
- Man kan ikke se, jeg er blevet opereret. - Nu får jeg ondt i maven.
Der er stadig lang vej igen.
Sådan vil det være, indtil knæet bliver vant til at løbe.
Når jeg tænker på genoptræningen og det hele
får jeg det skidt.
I dag har jeg løbet, og det gik godt.
- Alle er glade og tilfredse. - Endelig.
Jeg tænker allerede på retningsskift.
At løbe er fint, men når jeg spiller, ændrer jeg retning lynhurtigt.
Når jeg skal gøre det, jeg var i stand til førhen
bliver det for alvor svært.
Nej, Fede. Du har allerede formået at tackle større udfordringer.
Da du begyndte at spille i Serie A
sagde du: "Du godeste, hvor bliver der spillet sindssyg hurtigt."
Det var en stor udfordring. Du har altid klaret dig godt.
Nu skal du have et åbent sind
og prøve at tage en dag ad gangen.
Jeg var jo bekymret inden operationen.
Det kræver mere tålmodighed end normalt. Jeg er utrolig glad for, at du endelig
er begyndt at løbe igen. Jeg er superglad for det.
Vi ses i weekenden.
Der skal vi fejre Lorenzo og være sammen.
- Ikke? - Okay.
Hav det godt, mor.
Hej, hej.
- Goddag, Fede. Hvordan går det? - Det går godt.
- Vil du have en kop kaffe, Fede? - Ja tak. Såret er sprunget op igen.
Ja, jeg vil da have det hele med. Som det sig hør og bør.
Jeg slutter med stil, Da jeg skar mig, var det på tide at stoppe.
- Hvordan har du det? - Fint, fint.
- Er du begyndt at løbe igen? - Ja, første løbetur i går.
Jeg er superglad. Se der.
- Det kommer sig. - Der mangler en smule muskler.
Men det er bedre end for et par uger siden.
Som du ved, er de fire første måneder slemme. Når man begynder at løbe...
Men hen ad vejen vil du mærke fremgangen.
Du får snart en ny nedtur, men det hører med.
- Det har de sagt. - Det er helt normalt.
Nu er du superglad, fordi du løber.
Så opdager du, at det ikke går så stærkt. Lad os sætte os ned.
Du synes, det går langsomt, og siger så: "Førhen kunne jeg løbe superhurtigt.
Der kunne ingen løbe fra mig. Nu løber alle hurtigere end mig."
Det er rigtigt.
Federicos første kamp i Serie A var Juventus-Fiorentina på Juventus Stadium.
Vi skulle bytte trøjer. Jeg gav ham min. Han ville give mig sin, og jeg sagde:
"Behold din. Den er jo fra din debut.
Du får flere muligheder for at give mig en trøje."
Jeg ville ikke tage den fra en knægt
som sikkert var genert, fordi jeg er ældre.
At du ikke er her næste år...
Det bliver mærkeligt. Også for mig.
- Ja, for pokker. - Men det er sådan, det skal være.
I må klare jer selv.
Jeg vil glæde mig endnu mere til at se jer.
Det er endnu ikke gået helt op for mig. Nu, hvor jeg er i gang med at tømme
de sidste ting her på Continassa, begynder jeg at fornemme
at jeg kommer til at savne det hele. Alle mand hos Juve og hverdagen.
Samtidig er jeg vel vidende om
at det har været fantastisk, og at det var helt rigtigt at stoppe nu.
Tak, Giorgione. Held og lykke.
- Jeg elsker dig. - I lige måde. Hej.
Langt om længe.
- Hej, min ven. - Langt om længe.
Kørte du pænt?
- Ja. - Du er forsinket.
- Så har du ikke kørt langsomt. - Jeg holdt i kø i en time.
- Hvordan går det? - Godt.
Er I klar til den store dag? Hvor er du?
- Vi er klar. - Går det godt?
Marlon har griset mig til.
- Bedstefar og bedstemor er her. - Er det gået godt?
- Har I spist? - Nej, vi ventede på dig.
- Jeg holdt jo i kø i en time. - Ved Barberino var der helt sikkert kø.
- Her er han. - Hej.
Min ven.
- Hvordan går det? - Rigtig godt.
Hej, Adria.
- Hvordan går det? - Vi mødes tit i Milano.
Det er en stor weekend for mig og hele min familie.
Min bror bliver færdig på den skole, jeg også gik på.
For syv år siden var det mig, og nu er det min brors tur.
Jeg viste bedstefar og bedstemor billedet.
- Endelig blev det den sidstes tur. - Af dig og mig, da jeg var lille.
På køreturen herned kunne jeg huske det.
Jeg sendte dig i første klasse der.
Men vi tog dig ud efter en uge, for du kunne ikke læse
og kunne ikke ét ord engelsk. Det skræmte os, og så tog vi dig ud.
Efter én uge. Fordi læreren gav jer lektier for.
"Hvordan kan hun give dem lektier for, når han ikke kan noget?"
Det samme skete, da jeg prøvede igen senere.
Jeg tog mod til mig og sendte dig i femte klasse der.
Da kunne du heller ikke noget, men jeg lod dig blive der.
- Ved bedstemor, at jeg har løbet? - Nej.
Jeg er begyndt at løbe igen.
- Jeg har ikke sagt det til nogen. - Hun har ikke sagt et ord.
Jeg er begyndt at løbe. Jeg har svømmet i fire måneder.
- Nu fik jeg lov. - Svømmet, ja.
For en måned siden gik jeg med stok ligesom dig, bedstemor.
Så, så, Fede.
Han har taget videoen med, så I kan se den.
- Vil du også se den? - Ja.
- Først mor. - Jeg ser den først.
- Hold da op! - Jeg kan godt sige dig, at det var...
Jeg har løbet hele livet, men at kunne løbe den dag, var helt...
Dig og løb...
Det har altid været naturligt for dig.
Det her er den første dag.
Det er helt utroligt. At lære at løbe...
Familien har altid prøvet
at give ham nærhed, støtte, styrke og positiv energi.
Vi har i høj grad følt med ham, når han har kæmpet med det
og været nede, og vi har prøvet at hjælpe ham på hver sin måde.
I morgen skal jeg...
- Har du kun træningstøj med? - Jeg har habit med.
- Men ikke slips. - Jeg skal heller ikke have slips på.
Nå, folkens, skal vi spise?
VELKOMMEN TIL DEN INTERNATIONALE SKOLE I FIRENZE
- Hej. Hvordan går det? - Velkommen. Kom ind.
Det er mig en fornøjelse at præsentere talerne: Lorenzo Chiesa...
En, to, tre!
Mine damer og herrer, afgangsklassen i 2022.
- Græder du? - Jeg græd altså også.
Hvor er det sødt, at du græder på grund af Lollino.
Jeg bliver kun rørt under en graduation.
Jeg kan altid holde tårerne tilbage. Bare ikke ved børnenes graduation.
Det er en milepæl for børnene. Det er et stort øjeblik
hvor de bliver fejret og hyldet for deres store indsats.
- Hvordan går det? - Godt.
- Din bror, hvad? - Mig for syv år siden og nu min bror.
- Hvordan går det? - Vores kemielev.
- Er du på toppen igen? - Nej.
- Genoptræner du? - Ja. Det har jeg gjort i fire måneder.
- Jeg mangler tre måneder. I september... - Du bevæger dig allerede.
Jeg begyndte at løbe for tre dage siden, så det går fremad.
- Hvordan føles det? - Helt ad helvede til.
JUVENTUS' TRÆNINGSANLÆG
Godt. Flot. Og stop. Godt.
Flot, Fede.
Sig til, hvis du bliver stiv, så ændrer jeg træningen.
Alle tiders. Du skal kunne mærke det.
Sådan skal det være. Og pause.
I starten sagde I, at jeg skulle accelerere sådan.
Men lige frem. Jeg accelerer ikke sådan.
Nej, for du skal løbe hurtigt sidelæns.
- Tænk på... - Jeg kunne mærke, at jeg fik sat af.
Du skal først gøre sådan, for at du hen ad vejen kan...
Næste skridt er retningsændring. Når det er på plads
kan vi begynde at ændre retning og accelerere som en fodboldspiller.
Du sagde, jeg skulle accelerere sådan. Det gør jeg ikke.
- Du bevæger dig ikke sådan. - Nej, jeg bevæger mig sådan.
Det her har mere med rehabilitering end præstation at gøre.
Langt om længe.
Første gang i den nye trøje.
- Hvad siger du til det? - Det er fantastisk.
Jeg håber, at jeg snart kan bruge den på banen.
Der følger et stort ansvar med den. Nu skal du levere varen.
Ja, det her er en ære.
Ja, og du har jo scoret mange mål i den anden.
- Den her er neutral. - Jeg skal jo først spille.
- Du har ikke scoret i den. - Netop. Vi må håbe, det sker.
Det er en stor dag for Federico, for han har en fotoseance med Jeep.
Da skal han for første gang iføre sig trøje nr. 7.
Den sort-hvide.
- Hvor mange mål scorede du i nr. 22? - Det første år?
16-17 stykker.
Jeg scorede seks i Champions League.
12. Nej, flere.
20. Jeg scorede 20 mål i alt.
På et år og fem måneder.
Nu skal du nå alt det på kortere tid.
Jeg spillede helt til januar. Nej, helt til november.
Ja.
Flot. Lad mig prøve.
Jeg har svedige hænder, så den snurrer ikke så godt.
Det er godt, vi spiller med fødderne.
JUNI 144 DAGE EFTER SKADEN
- Føles læggen stiv efter i går? - Nej, jeg har ondt i den.
- Vil du kigge på det, doktor? - Lad os kigge på knægten.
Ubehag?
På forsiden.
- Kun her? - Ja.
- Hvad med heroppe? - Det er fint.
- Godt. Og på siden? - Helt fint.
Det er bare ømhed efter træningen. Det er der ingen problemer i.
Fortsæt, knægt.
Fint.
Så varmer vi området op og løsner op, og bagefter arbejder vi med knæet.
Her er der lidt. Vi skal afspænde lidt på bagsiden.
Humøret følger smerterne.
Når man står op om morgenen og har store smerter
i knæet og skal tage noget mod betændelse, bliver man ikke i godt humør.
Men det er en del af gamet.
Federico.
I morgen skal vi, hvis alt ellers går vel, træne i sand.
- Er det rigtigt? - Ja.
Du skal flytte sandet med ydersiden af foden.
På den her måde. Du tegner en cirkel.
Du skal kunne mærke det. Flyt vægten ind over knæene.
Jeg er bange for at ændre retning, for det var sådan, jeg fik skaden.
Du skal kunne mærke det på ydersiden af foden. Godt.
Vent lidt. Nu! En, to.
Retningsskift er helt afgørende for min måde at spille på.
Jeg foretager dem på en bestemt, eksplosiv og voldsom måde.
Det er sådan, jeg dribler.
Nu! Okay. Perfekt.
Skub, skub. Okay.
Bevæg dig mod mig. Godt. Fortsæt.
Fortsæt.
- Og nu. En og to og tre. - Perfekt. Flot.
Træning i sand er en god forberedelse
af Federicos retningsskift. Der kan han lægge kræfter i dem
på en bestemt og sikker måde, fordi sandet fordeler energien.
Du kan godt sætte af, men husk, at opbremsningen er lang.
Du skal styre den lange opbremsning. Fire gange.
Tre, to, en, nu. Ja... Ja.
Og kom! En.
To.
Tre.
Fire.
Rigtig godt.
JULI 168 DAGE EFTER SKADEN
- Goddag. - Hej.
Hvad skal du have at spise?
- Spaghetti. - Spaghetti? Fordi det er koldt?
Nej. Jeg tager en caprese.
Hvilket nummer skrev du autografer med i morges?
- Syv. - Syv?
- Ja, jeg skrev syv. - For første gang?
Lucia vidste med det samme, at det var stort for mig at få nyt trøjenummer.
Hun vidste, at jeg havde behov for
noget nyt. Jeg vender tilbage, men
på en anden måde. Forhåbentlig endnu bedre.
Dusan får nummer ni. Jeg får nummer syv.
Nummer ti får den... som kommer.
Hvilke egenskaber skal den, der spiller med nummer ti have?
Ikke mine.
- En, der er en god tekniker? - Den allerbedste tekniker.
En, der kan skabe noget ud af det blå.
Som regel med ryggen til mål. Hvad betyder med ryggen til mål?
En forsvarer? Nej...
Hvad betyder med ryggen til mål?
- Med ryggen til hvilket mål? - Modstandernes mål.
Lad os ikke snakke om det.
Jeg ved meget lidt om fodbold. Sammen med Fede er jeg begyndt
at lære lidt om den verden.
Vi laver sjov med det, og han driller mig
fordi jeg ved nul og niks.
Første gang, jeg var på et stadion, var sammen med Federico.
Lad os gennemgå pladserne. Spillernes pladser.
- Vi gjorde det forleden. Kan du huske det? - Nej.
Vi gør det helt enkelt.
Hvor spiller Dusan?
Angriber. Ved siden af dig. Du afleverer til ham, og han scorer.
- Godt. - Rigtigt?
Ja, det er rigtigt. For ham, ja.
Han kan også aflevere til mig, så jeg kan score.
Det er en speciel verden, og før jeg mødte Fede
havde jeg mange fordomme om den.
Tit ser man kun én side af deres livsstil.
Fede har vist mig, hvordan det virkelig er i den her sport.
Alle ofrene og den indsats, der ligger bag det, som man ikke ser.
Nu skal du prøve at spise pænt.
- Du må ikke gøre sådan med hånden. - Hvilken hånd?
- Jeg bruger den til det her. - Sådan gør man ikke.
Fede dyrker sporten i det miljø, men han tilhører ikke miljøet.
Han er helt anderledes end resten af den verden.
Det er det, der er så dejligt ved ham, og det var det, jeg faldt for.
Da vi kom til Forte og ned på stranden
gik vi ikke direkte ud i den dræbende varme.
Vi begyndte at spille burraco, og det var sjovt.
Tak for lortekortene.
- Jeg fik faktisk ret gode kort. - Din tur. Du skal trække.
Tag den.
- Kan du ikke lide hjerter? - Koncentrer dig om at spille.
Det er en måde at lære hinanden at kende på. Som med alle fritidssysler
lærer man andre sider at kende.
Jeg har 200 point, og du har 100.
Når du hoverer, taber du altid.
Jeg talte bare kortene.
- Lukker du? - Ja.
Det må du ikke!
Du får ikke 2000.
90, 100!
- Sådan! - Hvor mange har du?
- 2225. - Godt.
Så står det 2-2.
Det var virkelig godt, det her.
Bravo.
- Jeg hedder Lucia. - Ja, ja.
- Gjorde jeg sådan? - Det her skal på Instagram.
- Det skal på Instagram. - Du er for latterlig.
Forte dei Marmi betyder meget for mig, for der har vi altid holdt ferie.
I Forte dei Marmi fik jeg mine første venner.
Jeg tog på de første udflugter med venner. Der skete meget nyt i Forte dei Marmi .
Hvorfor gør du sådan?
Vi er på ferie sammen for første gang, og vi hygger os
griner og snakker rigtig meget.
Vi lærer hinanden bedre at kende, for hver dag vi er sammen.
Vi får mange gode minder, og det her bliver sværere, når han spiller igen.
Når du bliver en del af Fedes liv, vender han op og ned på dit liv.
- Gik det godt i går? - Ja.
- Kørte du? - Ja.
Jeg tror ikke, jeg vil lade Lucia køre Ferrarien.
- Gør det for kærlighedens skyld. - Nej.
- Hvordan går det? - Godt, men jeg føler mig meget stiv.
- Forfærdeligt stiv. - Jeg har en plan:
Vi lægger dig i skyggen og aktiverer core- og ballemuskulaturen.
Så træner vi lidt i vand og bagefter med elastikker.
Det er meget mindre end sidst.
Hvad angår stivhed må du huske på, at du ikke har bevæget dig i ti dage.
Som du har var vant til. Så du skal i gang igen.
Jeg er i Forte dei Marmi, for spillerne har ret til at holde ferie.
Federico har også ferie, men eftersom han er skadet
bliver ferien forkortet. I den her periode kan han samle kræfter.
Jeg er her for at hjælpe ham med at forberede sig bedre på
at genoptage træningen gradvist og kontrolleret.
Herhen og tilbage og sidelæns helt derhen.
Én kegle tilbage.
Og helt ud.
Den her bane betyder meget for mig, fordi jeg spillede her
da jeg var otte, ni, ti, 11 år.
Mine venner og jeg var her bogstaveligt talt fra morgen til aften.
For helvede, Federico!
Jeg kan huske, at fodbold betød alt for mig.
Om morgenen spillede jeg på banen, og om eftermiddagen tog jeg til træning.
Enten er højrefoden dårligere, eller også er den venstre blevet bedre.
Genoptræningen
har også været en påmindelse om
hvor jeg begyndte, og hvad jeg gjorde
da jeg ikke var Federico Chiesa.
Da jeg ikke havde alt det, jeg har nu.
Da jeg bare var en dreng med en drøm.
Lucia sparker med tåen.
- Prøv at ramme overliggeren. - Kom så.
Hvis du rammer den, tager jeg til Juventus på mandag og river min kontrakt over.
Du skal ind under bolden, skat.
AUGUST 202 DAGE EFTER SKADEN
Hold da op!
- Du er blevet endnu flottere. - Jeg er blevet brun.
Jeg kunne ikke genkende dig.
- Jeg bliver helt rørt. - Nu skal du ikke overdrive, Ale.
At jeg er blevet brun?
Hvis jeg ikke træner på fredag, skal jeg træne på søndag.
- Uha! - Ja, uha.
Nu har vi sat os op i karrusellen. Karrusellen er i gang.
- Hvad vil det sige? - Det vil sige, at fra i dag
og til du er på banen igen, sidder vi i karrusellen. Den kører.
Det er en metafor. Har du aldrig brugt metaforer?
Vær alvorlig, når du taler om sådan noget.
Det vil sige, at fra nu af hænger træningerne sammen.
Der starter en sjovere fase for dig nu
hvor du skal have fodboldstøvler på.
- Jeg har savnet dig. - I lige måde.
Fodboldstøvler repræsenterer det sidste trin
i genoptræningen.
Vi skal være forsigtige og påpasselige
for fodboldstøvler skaber modstand for benet og knæet
på en helt anden måde end løbesko.
Fodboldstøvler? Hold da op, mand. Nu skal jeg vise dig bolden.
- Jeg bruger den ikke. - Godt.
- Det er en fodbold. - VM-bolden.
Diskuterer I, hvem I kan lide, og hvem I ikke kan lide?
- Vi taler om øvelser. - Ja, ja.
Hvis du kan ramme træværket, giver jeg en cappuccino.
- Jeg skal score, ikke ramme træværket. - Det siger jeg, du skal.
Du vandt en cappuccino.
At se Federico sparke til bolden igen
og bruge bolden, som han kan, er en enorm glæde for os.
Det er belønningen for alle månederne sammen med ham.
Jeg må bare sige, at da jeg gik med krykker
og blev "transponeret" af Fabio, chaufføren...
- Transporteret. Hvad sagde jeg? -"Transponeret".
Da han transporterede mig, sagde jeg:
"Hvor lang tid skal det her tage?"
Jeg var lige begyndt at se Lucia.
- Og hvad så nu? - Nu har jeg fået fodboldstøvler på igen.
Det er alles fortjeneste.
Det var der, jeg indså, at du og jeg var på bølgelængde.
Da vi røg ud af VM-kvalifikationen
kom jeg herhen, og så sagde du: "Du kan lige så godt tage hjem."
Jeg kunne se, at du havde det forfærdeligt både fysisk og psykisk.
Det går op for en, at i de situationer... Hvis jeg havde trænet der
kunne jeg have forværret knæskaden, fordi jeg ikke var mentalt til stede.
Jeg kan desværre huske den dag, du blev skadet.
Det har jeg med mig hele livet. Jeg siger det ikke, fordi du er her nu.
Jeg løb hen til dig. Kan du huske det?
Jeg sad på bænken som fysioterapeut.
Jeg kom hen til dig, og du lagde en hånd på min skulder.
Vi gik 300 meter sammen. Forbi tribunen med Juventus-fans.
Det øjeblik glemmer jeg aldrig.
SEPTEMBER 260 DAGE EFTER SKADEN
- Kom, Fede. - Goddag.
Går det godt? Dejligt at se dig igen.
I lige måde.
Nå, du...
Jeg er glad for at se dig igen. Jo, også fordi du snart
slutter dig til truppen igen.
Derfor ville jeg høre, hvordan det går med dig
følelsesmæssigt og mentalt. Det er jo en speciel fase.
- Hvordan går det med kroppen? - Jeg har det godt fysisk.
Men før jeg træner sammen med holdet igen, føler jeg ikke, at jeg er på 100 %.
Jeg debuterede i Serie A som 18-årig og begyndte at spille, da jeg var seks.
Jeg har altid spillet fodbold og har aldrig haft lange skader.
Nu venter jeg bare
på grønt lys til at spille.
Nu beder jeg dig gå lidt tilbage i tiden. Hvis du tænker på skaden
hvad er så det værste, du kan se for dig?
Det er det at gå ud på banen igen
for at se, om kroppen faktisk er i stand til at løbe
og indse, at den ikke er det.
Det ville være et hårdt slag.
- Jeg kan godt føle mig lidt vred. - Er du vred på nogen?
Nej, vred på mig selv og på selve det, der skete.
Jeg vil ikke give den, der tacklede mig, skylden.
- For det er, hvad der sker i fodbold. - Bestemt.
Jeg vil foreslå
at du bruger en teknik, som du kender til, nemlig tapping.
Den fjerner negative følelser
som kan blive hængende, og bruger dem på en 100 % positiv måde.
Nu skal du fokusere
på luften, som cirkulerer i din krop, og på min stemme.
Mens du trækker vejret gennem næsen
trækker hver eneste celle i din krop vejret.
Rigtig godt.
I den tilstand, du er i nu
vil jeg bede dig om at forestille dig...
...tacklingen bagfra. I det øjeblik, det skete.
Rigtig godt.
Nu ser du på det, der sker, uden at gøre noget som helst.
Nu kan du tage en dyb indånding og åbne øjnene igen.
- Alt i orden? - Alt i orden.
Vil du fortælle mig, hvad du oplevede?
Det første, jeg så for mig, var, at jeg stod alene på banen.
Helt rolig, om natten, i projektørlyset.
Jeg så mig selv og tribunerne, men de var tomme.
Men jeg stod der og var... rank og selvsikker.
- Det var det billede, jeg så for mig. - Det vigtigste er følelsen, det gav dig.
Det var fint, for det virkede
som om jeg var rolig og klar til at gå ud på banen uden bekymringer
Et fint budskab fra dit sind.
Ja. Præcis. Det er sandt. Tak.
Goddag.
- Hej. - Doktor.
Goddag, mister.
- Goddag, de herrer. - Goddag.
- Går det godt? - Ja. Også med dig.
Rigtig godt.
- Goddag. - Goddag, gutter.
MØDELOKALE
Nu er tiden inde til, at vi skal beslutte
om Federico er klar til at træne med holdet.
Derfor skal vi være
meget opmærksomme på, hvad alle vores test har vist.
Vi ser først på det isokinetiske. Var hastigheden 180 og 90?
180 har vi på stræk med et spænd på 7 %.
Og 3 % på bøj, hvor kurven har en fin udvikling.
Vi har lavet de samme vurderinger af diverse styrketest.
Også her var det skadede ben stærkere end det raske.
Så vi har gode forudsætning for en gradvis tilbagevenden til truppen.
Det, jeg fokuserer på, med tanke på, at Federico har svag ballemuskulatur
er, at vi skal undgå overbelastning af strækkemusklerne, især i venstre ben.
I styrkerummet er vi allerede i gang med, sammen med Ale og Mario
at træne med elastikker og hofteløft med ret meget vægt.
Godt. Vi følger ham tæt. Næste møde er med den tekniske stab.
- Tak, alle sammen. - Tak, folkens. Held og lykke.
Fede!
Hop og head.
Goddag, gutter. Chiesa er her også i dag.
OKTOBER 263 DAGE EFTER SKADEN
Det er stort at kunne beslutte, at Federico skal træne sammen med holdet.
Både for ham og os.
Sidste tur. Så deler vi os.
Det er en stor oplevelse at se ham sammen med truppen.
Det er som at genfinde en spiller og lade ham udfolde sig.
Du kan se det på ham, for han er meget mere tilfreds på banen end udenfor.
Mål med hovedet tæller dobbelt. Tre, hvis man kaster sig ned og header.
Samtidig er man bekymret for
om det var det rigtige tidspunkt for Federico at træne med holdet igen
og om der opstår komplikationer.
Ét er at spille en mod en. Noget andet er at spille sammen med 23.
Risikoen, for at der sker noget, stiger, for der er flere involveret.
Jeg er sikker på, at jeg slår hårdere afleveringer.
- Hårdere end før. - Knaldhårde afleveringer.
- Også når du skyder. - Ja.
Federico er nært knyttet til sine søskende og sin familie.
Vi er en meget sammentømret flok i vores forhold til Federico.
Vi har altid støttet ham.
Hans to søskende har nok været nødt til
at ofre noget, for at Federico kunne fuldføre sin rejse.
Hvad Federico angår, er det afgørende for mig
at alle deltager, og ingen føler sig udeladt.
Alle har på en eller anden måde bidraget med noget
til opbygningen af Federicos karriere.
Det er selvfølgelig ham, der har gjort allermest
men hans søskende har også bidraget. De var hans første fans.
Sammen med ham har de oplevet hans glæde og begejstring for
at kunne leve af det, han brænder for.
Det var dejligt at være med til "kant". Hele holdet deltager, og det er
en sjov øvelse, fordi man skal undgå, at dem i midten får fat i bolden.
Godt, Fede.
Jeg følte, at jeg var med i legen.
Da tænkte jeg slet ikke på
at jeg lige har været skadet. Jeg gik bare helt op i legen.
Mine holdkammerater hjalp mig, for da jeg kom, sagde de:
"Se, hvem der har rejst sig fra de døde." Tak for det, gutter.
Jeg tænker på to ting i forbindelse med mit comeback.
For det første: Går det godt?
For det andet:
Har jeg gjort alt, hvad jeg kunne for at nå op på samme niveau som før?
Det er de to spørgsmål, jeg stiller mig.
297 DAGE EFTER SKADEN
Da Fede fortalte mig, at han var udtaget
troede jeg ikke mine egne ører. Det kunne ikke passe. Jeg var målløs.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle sige. Så rystet var jeg.
Vi har en gruppechat for familien.
Han skrev: "Jeg blev udtaget."
Klokken var et, og vi skyndte os at bestille togbilletter.
Vi tog af sted klokken fem, og da vi kom til Torino, var vi spændte.
Kom nu.
Chiesa var god til træning. Jeg så, han gav sig fuldt ud i duellerne.
Det gav mig en god fornemmelse.
Tiden er inde.
Jeg håber, at han glæder sig over at være nået hertil.
Det påvirker os alle sammen
og alle deltager 100 % i processen.
Vi har brugt mange kræfter på det og slidt og slæbt.
Når han krydser sidelinjen, som markerer før og efter
bliver jeg lige så rørt som ham,
Frygten er der. Det kan ikke undgås.
Men vi overvinder alt sammen. Også frygten.
At se Fede på stadion, med alle fansene
er en unik og ubeskrivelig følelse.
Hvor er han? Jeg kan ikke se ham.
- Skal han ikke hilse på os? - Jo, jo, bare vent.
Han ser snart herop.
- Slap af. - Jeg er så anspændt.
Også selv om han kun får fem minutter.
Hvornår får han lov at komme ind?
I slutningen af kampen. Når den er afgjort.
Federico, gør det, du altid har været god til, så skal det nok gå.
Så er det nu.
Efter 297 dages ventetid
efter 297 dage med lidelse
efter 297 dage langt væk fra græstæppet...
...er Federico Chiesa tilbage på banen.
Oversættelse: Martin Ringtved
Svensk Medietext