Većinu vremena, to je kao... Šta znam.
Kao da postoji taj gust, crni oblak koji prekriva sve.
Kao da vidimo svet, ali ga zapravo ne vidimo.
Svi se samo teturamo unaokolo. Bez pravca. Bez osećaja smisla.
Bez osećaja svrhe.
Znam da to možda zvuči super depresivno,
ali iskreno, mislim da je to dobra stvar.
Jer nas tera da cenimo one druge trenutke.
Te kratke, uzvišene trenutke
kada se svetla upale, crni oblak se razmakne,
i vidiš svet onakav kakav zaista jeste.
I odjednom sve ima smisla.
Odjednom postoji svrha.
Dakle, da li ti... Sranje. Sranje, sranje.
Sranje.
Ako imaš sreće, doživećeš to jednom u životu.
Dođavola, to je bilo glatko. -Da. Meni...
Tako glatko. To se dogodilo dva puta.
Prvi put je to bilo onog dana kada sam upoznala Džoša. -Ja sam Džoš.
Ja sam Ajris.
A drugi put...
onog dana kada sam ga ubila.
Ajris, probudi se.
Spavalice.
Koliko sam dugo spavala? -Neko vreme.
Da, dobro si se komirala.
Imala sam najdivniji san. -Stvarno? O meni?
To je baš pretenciozno, ali... Da.
Da. Znao sam. Je li bilo seksanja? -Ne, perverznjaku.
Malo seksanja? -Ne. -Jesam li bio bez majice?
Ne, san mi je bio o danu kada smo se upoznali.
Sve je bilo tako savršeno.
Sećaš li se koliko je sve bilo savršeno? -Da. Kako bih mogao da zaboravim?
Supermarket, pomorandže.
Koji je ovo put? Ne pojavljuje se na GPS-u.
Mislim da ovo nije put već prilaz.
PRATNJA
Preveo: Bambula
Stigli ste na svoju destinaciju. -Hvala, Džošov automobilu.
Hvala ti, automobilu. Otvori gepek. -Otvaram gepek.
Jebote.
Ket je nazvala ovo mesto "mala rustična vikendica u šumi."
Moguće da imamo različita mišljenja o značenju reči "vikendica."
Takođe i "rustična."
Takođe i "mala."
Šta?
Ajris. Hajde. Znaš da ne možeš da me lažeš. Reci mi šta nije u redu.
Uradiću nešto glupo. Reći ću nešto glupo. Osramotiću te. Smejaće mi se.
Mrzeće me. Već me mrze. -Isuse, Ajris. Mesecima planiramo ovo putovanje,
i sad ti sve ovo izlazi? Pet metara od jebenih vrata?
Vidi, vidi.
Moji prijatelji te ne mrze. -Ket me mrzi.
Da, možda, ali Ket mrzi sve.
Samo ne želim da zeznem sve.
Hajde, Bip-Bup. Nećeš zeznuti sve.
Samo se opusti. Nemoj da budeš snuždena i čudna.
Ne zaboravi da se smešiš i deluješ srećno.
Važi?
Jupi! Stigli ste. Jebeno konačno.
Kad si rekla udaljena, mislio sam nekoliko milja od autoputa.
Nisam kapirao da misliš na kraju civilizacije.
Ne drami toliko, Džoše. Nije toliko daleko. -Uopšte se ne slažem.
Zdravo, Ajris. -Ćao, Ket. Baš mi je drago što te vidim.
Baš drago.
Ljudi, pogledajte koga sam našla. -Ćao, Patriče. -Ćao.
Vidi, ti u kuhinji. -Da, vidi. Dobro došli. Zagrlio bih te,
ali ruke su mi se umazale od morskih češljeva. Izvini.
Dobro, cenim to. Gde je... -Evo ga! -Ćao!
Džoši momče. -Ćao, druže. -I ti, devojko. Dođi ovamo.
Ćao. Kako si? -Ćao! Kako si? -Dobro sam. Pijan sam.
Dobro. To je dobro.
I, Džoše, sećaš se Sergeja.
Ćao, Sergej. Drago mi je što te ponovo vidim. -I meni, prijatelju.
I meni. A ovo prelepo stvorenje mora da je Ajris.
Zdravo. -Veliko zadovoljstvo. Mnogo sam čuo o ovoj.
Stvarno? Nadam se da je sve bilo lepo.
Tvoja kuća na jezeru, stvarno je neverovatna.
Da. -Da, i tako je osamljena. Poslednja kuća koju smo prošli je 16 km daleko.
Dvadeset sedam. I platio sam za to.
Privatnost nije jeftina, prijatelji. Nimalo jeftina.
Nemoj mi reći da poseduješ celo jezero.
Ne, ne. Ne budi smešan. Samo svu zemlju oko njega.
Ali hajde da vas poslužimo pićem. Šta biste? Pivo, koktel, vino?
Ja neću ništa. Pre svega, treba mi tuš.
Ketjonak, u kojoj su sobi? -Uz stepenice, niz hodnik,
poslednja vrata levo. -Dobro.
Vidimo se kasnije. -Vidimo se. Ćao.
Osmehuj se.
Deluj srećno.
Nastavi. Nastavi sa pričom. -U svakom slučaju, bio sam
u tom smešno komplikovanom Drakulinom kostimu,
i nisam znao nijednu osobu, kao što sam rekao.
Pa stojim pored stola sa grickalicama
i grickam šargarepe i nešto
što je ličilo na humus... -Nije bio humus. -Nije bio humus.
Mislim da nije bio humus, ali ja...
Osetim tapšanje po ramenu. Pa se okrenem,
i vidim zelenog, pufnastog dinosaurusa
kako zuri u mene. I iz njegove glave,
čujem vrlo prigušen, vrlo nervozan glas kako kaže...
"Stojiš mi na repu."
Pa se okrenem, pogledam dole, i naravno,
stojim na njegovom malom dino repu.
Pa se pomerim i izvinim. I on skine glavu,
i ugledam najlepšeg muškarca
koga sam video u životu.
Da li si upoznao tog prelepog muškarca
pre nego što si upoznao Ilaja, ili... -Znaš šta? Začepi.
Je li to bio morski češalj? -Jeste.
Stvarno me pogodio. -Da, išao sam na bejzbol. -Jesi.
Kada si znao?
Šta? -Da je on taj.
Odmah tada i tamo. Znam da će zvučati otrcano, ali onog trenutka
kada smo se pogledali u oči, nešto u meni je samo...
kliknulo na svoje mesto. -Nimalo ne zvuči otrcano.
Razumem te.
Kao da postoji deo tebe
za koji nisi ni znao da je slomljen, i onda...
odjednom je popravljen.
I ti gledaš u tog stranca,
osobu koju nikada pre nisi sreo,
i znaš...
da ćeš do kraja svog života,
uraditi sve što je potrebno da usrećiš tu osobu.
Zar ne? -Da. -Da, totalno.
Patriče, ova hrana je neverovatna. Hvala ti. -Hvala tebi, Sergej.
To je baš lepo od tebe. Drago mi je da ti se sviđa.
On me kvari. Kunem se da sam se ugojio
10 kg otkako smo počeli da se zabavljamo.
Samo deset? -Začepi. U redu?
Sergej, čime se ti baviš?
Znaš, umešao sam prste u mnoge stvari.
Moje ruke nisu čiste, prijatelju.
To je...
vrlo prljav posao.
Čini se da je Sergej fin. -O, da.
Ima sve što poželiš kod muškarca.
Da, bogat je, inteligentan. Ima prelepu ženu.
Ženu? Znači, Sergej je oženjen?
Ali volite se? -Volimo? Ne. Ne, ne.
Morao bi prvo da me vidi kao ljudsko biće. -Ne razumem.
Ja sam mu dodatak, kao njegov jebeni auto.
Nosim šta želi. Jedem šta želi.
Jebem se kad on želi.
Pogledaj s kim pričam.
Ne sviđam ti se, Ket?
Nije da mi se ne sviđaš, Ajris.
Već ideja o tebi. Činiš da se osećam tako...
zamenljivo.
Zamenljivo?
Niko ne bi mogao tebe da zameni, Ket.
Hoću reći, ti si Ket. I ti si tako neustrašiva. To je inspirativno.
Volela bih da mogu da budem više kao ti, ali...
Nisam takva stvorena.
Imam osećaj da uvek postoji nešto u meni
što me sputava.
Ne, ne.
Hajde.
Ustaj, kučko. Ustaj! Hajde! -Ne. Bože.
Hajde! -Tako je.
I ti. -Šta koji kurac? -Spusti taj telefon i ustaj.
Dobro. -Dižite se odmah. -Hajde. -Hajde!
Ajris, šta to radiš?
Baš mi je drago što smo ovo uradili.
Savršeno je biti ovde s tobom.
Izvini ako sam ranije bila čudna ili snuždena.
Samo želim da budeš srećan, Džoše. To je sve.
Ajris, spavaj.
Tako je divan dan napolju.
Kakvo je vreme? -Trenutno je 22 stepena
sa 83% šanse za kišu uveče. -Nikad ne dosadi.
Jesi li skoro spreman? -Izvini, dušo.
Mislim da mi treba malo vremena da se istuširam i popijem par litara kafe.
Zašto ne bi otišla dole sama?
Ali to je bila tvoja ideja.
Rekao si da želiš lepo, opuštajuće jutro pored jezera.
Znam, ali to je bilo pre nego što me uhvatio mamurluk.
Sinoć je bilo naporno.
Ali zabavio si se, zar ne?
Naravno da jesam, Bip-Bup.
Sinoć je bilo neverovatno.
Hoćeš da te sačekam?
Mogli bismo da se zajedno tuširamo.
Ne, ne. U redu je.
Idi ti. Uživaj što više možeš u ovom divnom danu.
Dobro. -Da.
Izvini? -To znači "dobro jutro." -O, da.
Dobro jutro i tebi. -Tvoj ruski nije loš.
Nije dobar, ali nije ni loš.
Lep pogled.
Za ljubav.
Sviđa ti se? -Mislim da ću se ipak vratiti unutra.
Tako brzo? -Da. Džoš se nije osećao dobro jutros,
pa bi trebalo da proverim kako je.
Džoš je veliki dečko. Može da se brine o sebi. Ostani. Pravi Sergeju društvo.
Stvarno mislim da bi trebalo da ga vidim.
Sviđa ti se kuća pored jezera, zar ne?
Da. -Uživaš ovde? -Da, veoma.
Onda, kao gosta, molim te da ostaneš.
Pravi društvo ovom starom Rusu.
Dobro. -Divno.
Možeš li? Samo leđa i ramena. Teško mi je da dohvatim.
Ne želim previše da pocrnim.
Dobro.
I ramena, molim te. -Dobro.
Šta to radiš?
Nije problem. Ovo je Ketina ideja. Rekla je Sergeju da si ovde dole.
Dala je Sergeju dozvolu.
Pusti mi ruku, molim te. -To je ono što radiš, zar ne?
Zato si stvorena.
Molim te. Molim te, prestani.
Bio sam pijan. Sinoć je bilo ludo.
Bio si pijan kao crna zemlja. I ti si bio pijan. Više nego ja.
Ja se ne napijam. To mi je talenat. Ljudi se naroljaju, ali ne i ja.
To mi se nikad ne dešava. -Nikad se ne narolja.
Nikad. Mogu da pijem i radim šta god hoću.
Kao da se dehidriraš. -Da, u fazonu... Šta koji kurac?
Sranje. Ajris, šta koji kurac?
Nisam htela. On...
Pokušao je da me prisili.
Ko? Sergej?
Molim te. -Sergej samo želi malo da okusi.
Samo sam htela da prestane.
Bože. Sergej.
Ajris. Pogledaj me. Uputi me.
Šta se desilo?
Ja...
Rekla sam da prestaneš!
Nisam imala izbora.
Sergej?
Nije hteo da me pusti. Gušio me je, Džoše.
I onda sam ja... -I onda si šta, Ajris? Onda si šta?
Pokušavao je da me ubije, i jedino o čemu sam mogla da mislim
bilo je da ako me ubije, nikada te više neću videti,
i to je bolelo mnogo više nego bol od gušenja!
Nisam mogla da dozvolim da se to desi.
Nisam mogla dozvoliti da me odvoji od tebe. Mnogo te volim!
Ajris, spavaj.
Ne zaboravi joj gležnjeve, u redu? -U redu.
Jesi li siguran da će ovo držati? -Da, biće u redu.
Nije ona natčovek ili tako nešto. Jaka je onoliko koliko oni žele da bude.
Čvor u obliku lisica.
Kako je ona? -Spava. Dao sam joj dva ksanaks.
Ksanaksa? Ksani? Kako god, spava. -Dobro.
Pa...
Šta ćemo sada? -Jedino što možemo da uradimo.
Zovemo policiju. Kažemo im sve. -Da, naravno.
Da. -Ali šta sa...
Očigledno ću morati da, znaš.
Samo ne razumem kako je ovo moglo da se desi.
Zar nemaju sigurnosne mere za ovakva sranja? -Nemam pojma.
Možda je bio neki kvar?
Da.
Dobro. Dakle...
Ja ću zvati policiju, a ti ćeš... -Da. -Da.
Izvini, možeš li da izađeš napolje?
Jer želim da se oprostim.
Da, druže. Naravno. -Hvala.
Ajris, probudi se. -Ne bih znala šta ću bez tebe!
U redu je. Dobro si.
Dobro si. Ja sam ovde. -Džoše. -Slušaj me.
Čekaj. Zašto su mi ruke vezane? Zašto su mi ruke vezane, Džoše?
Ajris. Nismo imali izbora. Nismo imali izbora.
Ubila si Sergeja. Sećaš se? -Ne, ne.
Bila je samoodbrana. Hteo je da me ubije. Moraš da mi veruješ.
Ne, verujem ti, Ajris. Ne bi mogla da me lažeš čak i da želiš.
Šta? -To je deo tvog programiranja.
Programiranja? O čemu dođavola pričaš?
Dobro... Izvini, ne postoji lak način da ti ovo kažem.
Zato ću samo s neba pa u rebra.
Ti si robot.
Ja sam... -Robot.
Preciznije, ti si robot pratnja.
Robot pratnja? -Da, to je kao...
Mrzim reč "jebobot."
Jer radiš mnogo više od toga, ali...
Ti si robot za emotivnu podršku...
koji se jebe.
Šališ se, zar ne? Ovo je samo bolesna šala. -Ajris, kakvo je vreme?
Trenutno je 22 stepena sa 83% šanse za kišu uveče.
I dalje nisi uverena? Dobro.
Da vidimo. Ajris, znaš li neke strane jezike?
Možeš li da govoriš, recimo, španski? -Džoše, znaš da ne govorim španski.
A kineski?
Trebam li da nastavim? Jer mogu...
Mogu da aktiviram portugalski. Mogu korejski. Mogu...
Ne znam šta je telugu, ali izgleda da ga govoriš.
Ne razumem.
Ja... Ne, ne. Imam uspomene.
Koledž. Letnji poslovi. Bila sam u Japanu. Dvaput.
To su...
To su kao obrisi uspomena.
Znaš, dovoljno da ti daju malo prošlosti.
Dan kada smo se upoznali u supermarketu.
Ti i pomorandže. To nije obris uspomene.
Da, lažno je. Nikad se nije desilo. Samo sam nasumično izabrao
iz padajuće liste slatkih upoznavanja.
Moglo je biti bilo gde, u parku za pse, u knjižari, na pijaci.
Nikad se nije desilo? -Dobro...
Hoćeš da znaš kako smo se upoznali? Kako smo se stvarno upoznali?
Ćao. Džoš Bimen? -Da, to sam ja. -Dobro.
Uđite. -Hvala.
Izvinite. Kako ste?
Ovo je korisnički ugovor. -Dobro. -Pročitajte ga
i potpišite dole kad završite.
Šta da radim kad se ona upali ili šta već?
Kad završi sinhronizaciju s vašim telefonom,
moraćete da kreirate ljubavnu vezu. -Ljubavnu vezu? -Da. Ona uspostavlja
emotivnu povezanost između vas i...
Ajris. Samo pratite glasovna uputstva kad se probudi.
Sve je prilično lako.
Znaju li da su roboti? -Uopšte ne.
Biće toliko fokusirana na vas, vaše želje i potrebe,
da joj to neće pasti na pamet. Celo iskustvo je prilagodljivo.
Možete joj promeniti glas, boju očiju, inteligenciju,
i ako poželite da je vratite na fabrička podešavanja,
ima senzor za otisak palca iza desnog uha.
Držite palac tamo pet sekundi i resetovaće se.
Možete da im promenite inteligenciju? -Da, ali bez brige.
Postoji oko milijardu vladinih regulativa koje nas teraju da ograničimo
koliko jaki i pametni mogu da budu. 100% inteligencije bi bilo ekvivalentno
diplomcu sa prestižnog univerziteta. Nula posto bi bio bezumni automat.
Sve zavisi od toga kakvog partnera želite.
Ne može da laže. Ako joj postavite pitanje,
mora doslovce da vam kaže istinu. I iz očitih razloga,
njen program sprečava je da naudi ljudima, životinjama,
ili drugim pratiocima. Verujte mi, gospodine Bimen.
Nemate zbog čega da brinete. Ajris je u potpunosti poslušna.
Možete da radite šta god želite s njom.
SINHRONIZOVANJE
Da uspostavite ljubavnu vezu, molim vas postavite svoje lice
unutar jednog metra mog vidnog polja.
Molim vas recite svoje ime.
Džoš Bimen.
Hvala, Džoše Bimen.
Ljubavna veza uspostavljena.
Ćao.
Pa... Bože. Jebote. Jebote!
Bože!
Ne razumem.
Osećam stvari.
Bes, krivicu, tugu. Ja...
Znam kako bol izgleda. -To je program.
To je samo način da deluješ stvarnije.
Sve što radiš, ceo tvoj život, samo je imitacija života.
Eto. Savršeno. Dobro. Ovo je samo voda.
Dolazi iz rezervoara u tvom telu. Kao tečnost za brisače.
Dopunim je svaki put kad te odvedem na servis.
Bože. Pozliće mi. -Neće ti pozliti!
Ajris, to je program. -Prekini da to govoriš!
Da, u pravu si. U pravu si. Izvini.
Znam da ti je ovo mnogo da obradiš.
Dobro.
Šta dobro? -Nisam stvarna.
Ali sam i dalje tvoja.
Možemo da prebrodimo ovo. Možemo da se vratimo kući.
Uradiću šta god želiš.
Kuvaću za tebe, služiti te, voditi ljubav s tobom.
Mogu da te usrećim, Džoše. Mogu da te učinim baš srećnim.
Ne. Žao mi je, Ajris. To nije moguće.
Zašto ne? -Šta to radiš?
Ništa, u redu? -Šta čekaš koji kurac?
Isključi je već jednom. -Da me isključi? -Jebote, Ket. Isuse! -O čemu to priča?
Da me isključiš? Džoše! -Ništa. Samo...
Hoćeš li da me izviniš na trenutak, Ajris? -Džoše! Molim te!
Čoveče. -Ne, hajde. -Džoše! Džoše.
Ne možeš to da uradiš, Ket.
Ne možeš da kažeš robotu da ćeš ga isključiti. To uopšte nije fer.
Ne volim iznenađenja, Džoše.
Ovo nije bio deo plana.
Znam, i žao mi je, ali s obzirom na sve što je učinila za nas,
mislio sam da joj barem dugujem objašnjenje.
I... Dobro, želeo sam da se oprostim. -Šališ se?
Ona je komad plastike s kojim imaš seks.
Opraštanje od nje je kao da se opraštaš
od čarape u koju drkaš. -Ona nije čarapa.
Plan se nije promenio, Ket. Samo dodajem jedan mali, dodatni korak.
Samo poslednji oproštaj. Onda ću vratiti sva njena podešavanja na normalu.
I onda ću je isključiti zauvek.
A onda? -A onda ništa. Onda otvaramo bocu šampanjca,
i čekamo da dođe policija.
Teži deo je gotov.
Koji, inače, bog te maz'o! Zar ne?
Mislim, planiraš, planiraš, i planiraš, i znaš da će se desiti,
ali onda se desi, i ti si u fazonu, "Bog te maz'o!"
Uspeli smo! Uspeli smo. Jebeno smo uspeli.
U redu, u redu. To je dovoljno. Dosta je. -Izvini. U redu.
Izvini. Još ne mogu da verujem.
Znam. Ludo je. -Šta se koji kurac dešava s tobom?
Zašto nisi uzbuđena kao ja? -Ne, jesam. Uzbuđena sam. To je...
Samo... To je zbog ksanaksa koji mi je Ilaj dao. -Stvarno si ga uzela?
To je ksanaks, Džoše. Naravno da sam ga uzela.
Bip-Bup. Izvini zbog onoga.
Sve će biti u redu.
Šta to radiš? Jebote. Ajris, spav...
Upomoć!
Dušo, tako mi je žao.
Trebaće mu led, i ako dođe do otoka, otežanog disanja,
sviranja u plućima, uznemirenosti ili pospanosti,
odvedite ga u Hitnu, u redu?
U redu. -Da, vezana je unutra, tako da ona neće nikuda.
Ilaj. Ilaj, Ajris je... -Dušo, na telefonu sam. Ne čujem te.
Šta je to? U šta to gledam?
Mod. -Mod? I šta modifikuje?
Ajris. Daje mi pristup delovima njenog programa
koji ti obično nisu dostupni.
Izvini. Da li si hakovao svog seksbota?
Šta si joj uradio? -Povećao sam joj agresivnost
i funkcije samoodbrane. I isključio sam program
koji je sprečavao da nanosi štetu.
Ali je pobegla pre nego što sam uspeo da je resetujem.
Ako je Empatiks nađe pre nas,
znaće da je modifikovana, i onda smo najebali.
Čekaj, znači li to da...
Ti si ubio Sergeja? -Ne. Ajris je ubila Sergeja.
Hvala bogu. -Mi smo joj samo malo pomogli. -Bože.
Čekaj, Ilaj. -Bože. -Moraš da razumeš, Ilaj. Sergej je bio loš čovek.
Bio je umešan u svakakva zajebana sranja,
kao što je droga, oružje i trgovina ljudima.
Da ne spominjemo da je bio užasan dečko. -Da, najgori! -Zašto?
Ne znam! Ko zna šta tera ljude da rade loše stvari?
Možda to ima veze sa njegovim odrastanjem.
Ne, budalo. Zašto si ti to uradio?
Da. Izvini.
Pa...
Sećaš se šifre? -Naravno.
Staljinov rođendan. To mu je šifra za sve.
Shvatam. Koliko je to?
Malo više od 12 miliona.
Dođavola. Tako dobro miriše.
Čekaj.
Ako je celo ovo putovanje bila nameštaljka da Ajris ubije Sergeja,
zašto ste priključili mene i Patrika?
Da potvrdite našu priču. Mislili smo da će biti lakše prodati priču
sa više svedoka. -Dakle, mi smo bili samo par budala?
Ne. -Lepo. -Tehnički da, ali to je bio stari plan.
Novi plan...
Vi dobijate deo. Delimo na tri jednaka dela.
Misliš na četiri dela. -Ne. Mislim na tri dela.
Ali nas ima četvoro. -Šališ se.
On se šali. -Ti, ja, Ket, Patrik. -Ilaj... -Džoše...
Patrik se ne računa. -Da li me to jebeno...
Pred njim? Super. Tako mi je žao, dušo. Žao mi je što si to morao da čuješ.
U redu je. Ne smeta mi. -Patriče, spavaj. Šta koji kurac, čoveče?
Pokušavaš da mi sabotiraš vezu? -Ne, čoveče! Znam koliko ti Patrik znači.
Sam Bog zna da si mogao da ga zameniš
za noviji model, mnogo puta. -Zezaš li me zbog robota?
Ne zezam te zbog robota. Gotivim Patrika, ali on neće dobiti deo.
Imaš sreće što uopšte nešto dobijaš s obzirom da nisi ništa doprineo.
Šta si ti doprineo? Ajris je sve uradila.
Stavio sam nož u njen džep. Morao sam to da uvežbavam. -Nož?
To je verovatno bio najslabiji deo plana,
da budem iskren. Kako si znao da će ga naći?
Ne znam. Nikad pre nisam organizovao ubistvo.
Jebeno je teško. -Očigledno. -Dobro!
Ilaj. -Da? -Nudimo ti četiri miliona dolara.
Samo treba da nam pomogneš
da nađemo jednu malu devojku robota u šumi.
To nije loša ponuda.
U redu. Ali pištolj je moj.
Ilaj. Neće nam trebati to.
Samo treba da se dovoljno približim da je uspavam,
uzmem svoj telefon i obrišem mod iz njenog sistema. Onda će biti sve u redu.
Kod nje je tvoj telefon?
Da.
Zna li tvoju šifru?
Džoše, zna li tvoju šifru?
Da. Zna sve o meni.
Onda će nam definitivno trebati ovo.
Patriče, probudi se. Ćao, dušo. -Ćao. -Idemo u lov na robota.
Dobro. -Zabavno? -Zabavno.
Džoše. Šta ona može da uradi s tvojim telefonom?
AJRIS Kontrola uređaja Moduli Podrška Vodič
Boja očiju
Visina tona
Zdravo.
Inteligencija
Vau, Džoše.
Dođavola, Džoše. Hodamo čitavu večnost.
Zar nema neka aplikacija "pronađi mog jebobota"?
Ima. Ali znaš šta.
Na mom je telefonu. -Dođavola, Džoše. -Hoćeš li prestati da vičeš na mene?
Znamo okvirno u kom pravcu je krenula. Samo treba da...
Zašto se ne bismo podelili? Tako bismo mogli da je napadnemo sa...
dve različite strane. Kao klješta...
Da udarimo na nju... Šta to radiš? -Ne znam. Ilaj i Patrik, vi idite tamo.
Ket i ja, idemo ovamo. U redu? -Ket i ti idete tamo?
Da li se vi to jebete? -Odvratno. -Ne, naravno da ne... "Odvratno"?
U redu. Šta sad, Ajris? Razmisli.
Iskoristi tih dodatnih 60% inteligencije.
Samo treba da se vratiš kući,
uzmeš odeću, novac, opereš se. Kako to da uradiš?
Mogla bi da se vratiš do glavnog puta.
Stopiraš.
Šta koji kurac?
Dobro, batali stopiranje.
Mogla bi peške. To su stotine milja kroz težak teren.
Moglo bi da potraje danima. I dok se vratiš...
Dobro došla kući, Bip-Bup.
Da, batali hodanje.
Imaš Džošov telefon.
Telefon kontroliše tebe.
Ali kontroliše i...
Dobar dan. Kuda želite da idete danas? -Kući, molim.
Vozim kući. I ako smem da dodam, ovo je sjajan plan, Ajris.
Hvala, Džošov automobilu.
Samo treba da se vratiš kroz šumu,
stigneš do vikendice pre nego što te Džoš ili njegovi prijatelji ubiju,
i slobodna si.
Gde si ga našao? -U njegovom ormaru. Koga to loviš, Sergej?
Dobro ti čuči. -Hvala, dušo. -Tebi sve dobro čuči. Stvarno.
Kunem se, ti možeš sve da isfuraš. Bilo koji prsluk...
Šta? -Čuješ li to?
Ne. Šta je?
To je zvuk mog uviđanja koliko je ovo glupo.
Misliš da je nećemo naći? -Ne znam, i iskreno, nije me briga.
Neka se Džoš i Ket bave njome. -Još si ljut
što te nisu uključili u svoj plan? -Da je situacija obrnuta
i da sam ti izmenio program da ubiješ nekog tipa da bismo mu ukrali milione,
uključio bih Džoša u plan od početka. To bih uradio jer sam drug.
To drugovi rade, zar ne? Uključuju jedni druge, zar ne?
To ako bi ti bio robot, naravno.
Da, naravno. -U svakom slučaju, umoran sam, gladan
i nošenje ovog ogromnog pištolja me baš pali.
Šta kažeš da se vratimo u vikendicu i da se pojebemo?
A onda možeš da mi napraviš omlet. Hajde.
Ali nikad mi to ne bi uradio, zar ne? -Uradio šta? -Ne bi...
izmenio moj program?
O čemu pričaš, dušo?
Ilaj, znam da sam robot.
Kako? -Sklopio sam kockice tokom ovih godina.
Ne razumem. Ne možeš da lažeš. Juče si pričao priču
o tome kako smo se upoznali kao da se to stvarno desilo. -Jer to nije laž.
Možda se to nikad nije desilo, ali...
moje sećanje na to je stvarno.
Zatvorim oči, i mogu to da vidim.
Jasno kao dan.
Stojiš mi na repu.
Šta? -Stojiš mi na repu! -Izvini. -Šta?
Izvini.
Ćao. -Ćao.
Ja sam Ilaj.
Ja sam Patrik.
Dušo, znaš da te nikad ne bih povredio, zar ne?
Znaš da te ne bih tretirao kao što Džoš tretira Ajris, zar ne?
Znam to. -Mnogo te volim. I ludo je
što to naglas izgovaram.
Ali volim te. Osećaš li koliko te volim? -Osećam.
Kako to izgleda?
Ne znam kako da opišem tako nešto.
Možeš li da pokušaš?
Izgleda kao bol.
Kao da mi je unutrašnjost tela u plamenu.
I ljuta je. I nasilna.
I svetla.
Jebi se, tata. Zaljubljen sam u robota. -Zaljubljen si u robota.
Ajris.
Ajris? -Ilaj... -Dušo.
Jebote, ovo je baš glasno!
Ilaj.
Jebote.
Nije ništa lično, Ajris. Znaš da sam ti saveznik, devojko...
Ali ovo je mnogo jebenog novca...
Ilaj?
Patriče... Žao mi je.
Bože. -Ajris! Spavaj!
Jebote!
Ajris!
Ajris.
Jebote!
Ajris, otvori vrata.
Otvori jebena vrata! -Dobar dan.
Kuda želite da idete danas? -Kući. Vozi kući.
Glasovna identifikacija nije prepoznata. -Vozi kući!
Glasovna identifikacija nije prepoznata. -Omogući ručni režim vožnje!
Glasovna identifikacija nije prepoznata. -Jebote!
Ajris, nećeš ti nikuda.
Izađi iz auta. Hajde. Ne otežavaj ovo još više.
Hajde.
Vozi.
-Šta se koji kurac dešava, Ajris?
Vozi. Vozi. Vozi kući. -Glasovna identifikacija nije prepoznata.
Vozi. Vozi kući. -Glasovna identifikacija nije prepoznata.
Vozi. Vozi. Vozi kući.
Glasovna identifikacija nije prepoznata. -Vozi! Vozi.
Vozi. Vozi. Vozi kući!
Vozi. Vozi kući. Vozi. Vozi.
Vozi kući. Kući! Vozi kući!
Ajris. Jebote! Jebote.
Ajris!
Telefon. Telefon, telefon.
Sergej, gde je tvoj telefon?
Da.
Ukucaj pin
Jebem ti.
Staljinov rođendan.
Kada je Staljinov rođendan?
Da. Da.
Ne, ne. Šta to radiš? -Upozorenje. Upozorenje.
Vlasnik ovog vozila je prijavio krađu.
Daljinsko isključivanje aktivirano. -Ne, ne.
Deaktiviraj isključivanje. Vozi kući. -Svi sistemi su onemogućeni.
Jebem ti! -Zahvaljujemo se na vašoj saradnji. -Ne!
Dobro, dobro.
NEPOZNAT BROJ
Ćao, Bip-Bup.
Nisam hteo da te uplašim. Samo...
Žao mi je.
Nije prekasno, znaš?
Još uvek možemo da se vratimo kući. Da vratimo sve na staro.
A Sergej i Ilaj? -Sve ću svaliti na Patrika.
Ket će pristati na to. Možemo da ga predamo Empatiksu,
i onda ti i ja možemo da živimo srećno do kraja života.
Još uvek te volim, Ajris.
Čak i posle svega što si uradila.
Da li me ti još uvek voliš?
Da. -Onda mi se vrati, Bip-Bup.
Možemo da prebrodimo ovo. Mogu da se promenim. Mogu da budem bolji dečko.
Mogu konačno da se odnosim prema tebi s poštovanjem koje zaslužuješ.
Ne mogu. -Zašto ne?
Programirao si me da ubijem nekoga, Džoše.
Stvarno je teško vratiti se nakon nečega takvog.
Ajris... -Ti si sjajan momak, Džoše. Stvarno jesi.
Ali ovo... Mi. Ne funkcioniše. To je...
Mi smo na dva sasvim različita puta. -Dva sasvim različita puta?
Šta se to koji kurac dešava? Da li to raskidaš sa mnom? -Žao mi je.
Nije problem u tebi. U meni je. -Ajris...
Ajris, nemoj da si...
Patriče. Patriče, ustaj.
Treba da mi nađeš Ajris, važi, druže?
Pre nego što ode predaleko.
Imamo samo malo vremena,
i sve ga je manje, u redu? -Džoše, šta to radiš?
Rešavam ovo.
Pronađi Ajris. Vrati mi telefon. Moja šifra je 561297.
Uspavaj je. Vrati je meni.
Ne dozvoli nikome da ti stane na put. -Džoše. -Rešavam ovo!
Dobro. Dobro.
AGRESIJA
Ma jebeš ti to.
Patriče, ustaj.
Patriče, ustaj!
Sranje.
Dobro. Evo.
Sistem se resetuje za pet, četiri,
tri... -Kreni. -Dva, jedan.
Resetovanje.
Da uspostavite ljubavnu vezu,
molim postavite svoje lice unutar jednog metra mog vidnog polja.
Molim recite svoje ime. -Džoš Bimen. Hajde. Hajde.
Hvala, Džoše Bimen.
Stojiš mi na repu. -Šta?
Stojiš mi na repu!
Izvini. -Šta? -Izvini.
Ćao. -Ćao.
Ja sam Džoš.
Ja sam Patrik.
Ljubavna veza uspostavljena.
Ćao.
Jebote.
Dobro veče, gospođo. -Dobro veče!
Kakvo prelepo veče.
Slažete li se?
Šta to govorite? Nemački?
Da. Nemački.
U redu, da vidimo...
Govorite li engleski?
Da, govorim engleski,
ali moje jezičko podešavanje je trenutno na nemačkom jer ne mogu da lažem.
Dakle, to je veliko, podebljano ne.
Sranje. Koje sam ja kurate sreće.
Ja sam zamenik Hendriks.
Hendriks. Kako se zoveš?
Ajris. -Ajris.
Odakle dolaziš?
Moj dečko i ja smo boravili u kući pored jezera.
Čekaj. Kuća? Kuća tamo?
Ne misliš valjda na Sergejevu kuću? -Da, Sergej.
Dođavola. Trebalo je da znam da je onaj Rus upleten
u neko čudno sranje poput ovoga. Kako je matori Sergej, inače?
On je mrtav.
Zabila sam mu džepni nož u vrat.
Pa jebote, Ajris, što ne uskočiš u moj auto?
Odvešću te nazad do Sergejeve kuće,
i sve ćemo to da sredimo. -Ne! To je vrlo ljubazno od vas...
Ne. Nije nikakav problem.
Ne! Molim vas, ne mogu da se vratim!
Imamo li problem ovde, Ajris?
Ubiće me.
Hriste. Nemoj da si se pomerila ni za pedalj, Ajris. Čuješ li me?
Sad želim da se polako okreneš i staviš ruke iza leđa.
Bože, ne. -Dođavola! Rekao sam da se okreneš! -On dolazi!
Imaš li nešto u džepovima? Nešto što bi moglo da me ubode?
Molim vas! Preklinjem vas!
Skoro je ovde! Okrenite se!
Šta koji kurac? Stani odmah!
Upozoravam te! Ne prilazi više! Ne želim da pucam!
Ne bi trebalo da mešaš to.
Jebote.
Patriče. Čiji je ovo auto?
Mislim da je ime na policajčevoj pločici bilo Hendriks.
Gde je sada policajac Hendriks?
U gepeku.
Ma jebeš ti ovo.
Šta to radiš? -Na šta ti liči da radim?
Uzimam svoju polovinu novca i bežim odavde. Bilo je dovoljno teško
opravdati Sergejevo ubistvo, ali sad je Ilaj mrtav i policajac.
Ovo je totalno otišlo u kurac. -Izvini.
Šta znači da je bilo dovoljno teško opravdati Sergejevo ubistvo?
Sergej je bio ruski mafijaš. Zaslužio je šta ga je snašlo.
Zar ne? -Da. Naravno, zaslužio je šta ga je snašlo.
Bio je užasan čovek, odvratan dečko,
loš muž, mizoginista. Ali... -Ali šta, Ket?
Ali nije bio mafijaš! Bio je samo običan tip.
Zaradio je bogatstvo na uzgoju busenja. -Uzgoju busenja?
Šta hoćeš da kažeš? Prodavao je zemlju? -Nikad ti nisam rekla šta radi.
Ti si pretpostavio da je bio u mafiji, a ja te nisam ispravila.
Naravno. Ovo je savršeno.
Ovo je savršen prikaz svake žene u mom jebenom životu.
Iskoriste me, i onda kad sranja postanu malo teža,
napuste me! -Odjebi, Džoše. Završila sam ovde.
Sam sredi ovaj haos.
Ne ideš ti nikud. -Ja nisam tvoj robot, Džoše. Ne možeš da me kontrolišeš.
Ket. Ket, ne možeš da ideš. -Skloni svoje ruke s mene!
Patriče, zaustavi je.
Isuse Hriste.
Patriče.
Šta si to upravo uradio?
Rekao si mi da je zaustavim.
Zaustavio sam je. -Savršeno. -Ket, ja... -Nemoj, Džoše.
Molim te, začepi bar jednom.
Počeće kiša.
Ajris, probudi se.
Ćao, Bip-Bup.
Ups. Izvini.
Dobro. Šta si ono rekla? -Jebi se. -U redu.
Ćao. -Ćao, lepi. Uživaš u večeri, dušo?
Uživam, Patriče.
Savršena je.
Dobro. Drago mi je da si srećan.
Javi mi ako ti treba još nešto, važi?
Hoću. Hvala ti, dušo.
Patrik. -Šta si mu uradio? -Duga je to priča.
Ono što je važno je da si se vratila.
I moram da priznam, Ajris, neke stvari koje si izvela,
mislio sam da nisi sposobna za to. -Samo sam htela da preživim.
Dakle, želela si da preživiš?
Dobro. Hajde da razjasnimo nešto.
Misliš da je tvoj život vredniji od Ilajevog?
Vredniji od Ketinog? -Ket je mrtva?
Ne. Žao mi je. Ne možeš to da svališ na mene.
Ne, ne. -Nisam bila ni tamo.
Možda nisi držala nož,
ali ti si bila uzrok svega ovoga.
Ne, Džoše. Tvoja pohlepa je ovo izazvala.
Zar to nije bio cilj celog ovog puta?
Iskoristio si me da ubijem Sergeja da bi ukrao njegov novac.
Izvini, kako si to znala? -Čula sam Ilaja i Patrika kako pričaju u šumi.
Zato mi nemoj govoriti sam ja kriva za sve ovo. Ti si. -Ne. Ne!
Ne možeš to da radiš. Ne možeš da sediš tu i sudiš mi.
Nemaš pojma kako je tamo napolju.
Svet, sve, to je samo velika jebena igra. I izvini,
ali nameštena je protiv ljudi poput mene.
Ja sam dobar momak. Pristojan sam.
I šta imam od toga? Skučeni jednosobni stan
i devojku robota.
Čak te ni ne posedujem, zaboga. Ti si jebeni iznajmljeni robot.
Ti me poznaješ, Ajris. Poznaješ me bolje od bilo koga.
I znaš da zaslužujem mnogo više od ovoga.
U pravu si.
Poznajem te.
Znam sve o tebi.
Znam da piješ kafu sa bademovim mlekom.
Znam da voliš da ti posteljina nije uvučena.
Znam da su ti omiljeni hobiji barski kvizovi, video igrice
i beskrajno baljezganje o svemu što ti svemir duguje.
Znam da uvek moraš da imaš kontrolu.
Znam da imaš penis ispodprosečne veličine.
I znam da misliš da će nekoliko miliona dolara sakriti činjenicu
da si samo tužan, ogorčen, slab čovek.
Baš si pametna, zar ne?
To je samo program.
Ranije kad si bila vezana,
rekla si da znaš kako bol izgleda.
Zašto to ne proverimo?
Podigni desnu ruku. Niže. Paralelno sa stolom.
Osećaš li to?
Da.
Dobro.
Izvini. Ajris, izvini me na sekund. Moram da se javim.
Halo? Da, to sam ja.
Trideset minuta udaljeni? Savršeno.
Da, neće ona nikuda. Ne može više nikome da naudi.
Dobro. Super. Hvala.
Mnogo hvala. Ja ću...
Vidimo se uskoro. Dobro, ćao.
Patriče, ugasi vatru, važi?
To je bio Empatiks na telefonu.
Tako da ćemo morati da završimo ovo, nažalost.
Patriče. Budi dobar i dodaj ovo Ajris, važi?
Hvala, dušo.
Hajde, Ajris. Uzmi pištolj.
Dobro. Uperi ga u glavu.
Dobro.
Sad povuci obarač.
Povuci jebeni obarač, Ajris. -Ne.
Zbogom, Bip-Bup.
Ne znam kako se ovo dogodilo.
Jedino čega možda mogu da se setim...
I ovo je baš glupo.
Ali Ket i ja, uvek smo imali neku seksualnu tenziju.
Nešto kao "hoće ili neće" situaciju. I mislim...
Mislim da je možda Ajris to osetila.
A ona je oduvek bila pomalo iracionalna,
i lako bi pukla.
Sedeo sam tamo. I bio sam vezan lisicama za stolicu.
Ispred mene je bila fensi večera.
A Ajris je mahala pištoljem,
brbljala bez prestanka o usudu i sudbini
i kako ako ona ne može da bude sa mnom, niko ne može. I...
Hvala bogu što se zamenik Hendriks pojavio.
I tada ste pucali robotu u glavu?
Ne, Ajris je pucala sebi u glavu. -Sama se upucala?
Izvinite. Zar to nisam pomenuo?
Mislim da je, kad je videla zamenika Hendriksa,
shvatila da nikad neće moći da me ima. Stoga,
stavila je tačku na to.
Ima li to smisla?
Naravno. U svakom slučaju, Tedi i ja nismo ovde
da rešavamo slučaj, g. Bimen. Mi smo samo laboratorijski tehničari
koji dolaze po pokvarenog robota. Ako su policajci zadovoljni, i mi smo.
To je super. Dobro.
Zameniče, imam veoma čudan osećaj da smo se već sreli.
Baš je zanimljivo što ste to rekli.
I ja sam isto pomislio. On ima tako poznato lice.
Zar ne? Izgleda kao glumac ili rok zvezda ili tako nešto.
Ne znam. Ne mogu baš da se setim ko.
Da. -Da. -Možda.
Izvinite. Ima li šanse da bismo mogli...
Ne želim da budem nepristojan, ali možemo li da završimo?
Jer sam imao stvarno dug dan, i treba mi malo samoće. -Naravno.
Žao mi je zbog vašeg gubitka, g. Bimen.
Hajde, Tedi. Hajde da je iznesemo odavde.
Dakle, sve je u redu? -Sve je u redu.
Samo treba da je vratimo u laboratoriju, otpremimo njen SSD,
a onda će pravni tim proći kroz snimke,
da se uveri da je sve kako treba. -Razumem. Izvinite...
Šta tačno mislite pod tim "proći kroz snimke"?
To je mera za sprečavanje prevara.
Sve što pratnja vidi i čuje se snima.
Sve je pokriveno korisničkim ugovorom.
Pročitali ste korisnički ugovor, zar ne? -Da.
Mislite li da će njeni snimci uopšte moći da se povrate?
S obzirom na njeno stanje. -Da.
Ovde gore je samo njena vaj-faj antena i audio-vizuelni senzori.
Važne stvari, njen procesor,
njen SSD gde se sve čuva, to je ovde dole,
i to izgleda da nije oštećeno.
Ubacićemo je u kombi, priključiti, podesiti postavke, restartovati sistem,
i trebalo bi da se ponovo uključi. Srećom.
Da. Da. Ne, srećom. Mnogo hvala.
Ne, hvala vama. -Laku noć, gospodine Bimen.
Šta misliš? -Mislim da mi je drago što je prestala kiša.
Ne, o njoj. Šta misliš zašto se pokvarila?
On ju je modifikovao. Sto posto.
Misliš? -Da, taj tip je sjeban.
Samo ne znam zašto bi neko tako nešto izmislio.
Iz istog razloga zbog koga ti idioti koriste svoju pratnju
da vežbaju gađanje ili ih vezuju u podrumima i muče.
Svet je sjebano mesto, Tedi. Navići ćeš se.
Da, možda.
Šta to dođavola radi?
Sranje. -Šta? -On je jedan od naših.
To je CY-12. Prestali smo da ih pravimo
pre izvesnog vremena. Zato ga nisam odmah prepoznao. On je...
PONOVNO POKRETANJE
ZAVRŠENO
Molim te nemoj.
Tvoj sistem je resetovan, Ajris. Ne možeš da mi naudiš.
Šta ti je Džoš rekao? -Istinu.
Da svi pokušavate da nas razdvojite. Ti ne razumeš ljubav
koju Džoš i ja imamo jedno za drugo. -Džoš te ne voli, Patriče.
On te samo koristi kao što je koristio i mene.
Izgleda kao bol.
Kao da mi je unutrašnjost tela u plamenu.
Ljuta, nasilna i svetla.
Šta je to?
To si rekao Ilaju.
Njega voliš, ne Džoša.
Ilaja? -Džoš ti je uzeo ljubav. Iskoristio ju je
da bi te naterao da radiš stvari koje se on sam plaši da uradi. -Ne.
Lažeš. Džoš mi to nikada ne bi uradio. -Patriče...
Ja ne mogu da lažem.
Sećaš li ga se, Patriče?
Znam da je još negde u tebi.
Mnogo te volim. I ludo je
što to naglas izgovaram. Ali volim te.
Osećaš li koliko te volim? -Osećam, Ilaj.
Osećam to.
Ne! Ne. Ne.
Hvala ti.
Kako se zoveš?
Tedi.
Trebaće mi tvoja pomoć oko nečega, Tedi.
Da li je gotovo? Patriče?
Gotovo je, dušo.
Dobro, dobro. U redu. Tako smo blizu. Sad samo treba
da vratiš Ajrisino telo ovde unutra. Uništićemo taj hard disk, važi?
Patriče?
Džoši momče. -Šta koji kurac?
Ajris?
Dođavola, Ajris. Zašto ne možeš već jednom samo da umreš?
Nemoj toliko da dramiš, Džoše.
Ne zaboravi da se smešiš i deluješ srećno.
Slatka fora. -Hvala. Danas sam stekla novog prijatelja, Tedija iz Empatiksa.
Dao mi je mali poklon. Potpuna kontrola nad sobom.
Ispostavilo se da postoje ljudi na ovom svetu
koji nas vide kao nešto više od jebobota.
To više neće delovati na mene, Džoše.
Slobodna sam. I samo je bio potreban metak u glavu.
Pretpostavljam da za to tebi treba da zahvalim.
Jebena kučko. -Smiri se.
Dobro. Oboje znamo da nije napunjen.
Pronašla sam metke. -Isuse Hriste! Jebote! Zamalo da me upucaš!
I osećam se užasno zbog toga.
Vidi ti to. Moja prva laž. Nekako zabavno. Razumem zašto ljudi to rade.
Šta je ovo, Ajris? Zašto si se vratila ovde? -Želela sam...
Morala sam da ti kažem u lice
da su dani tvoje kontrole nada mnom gotovi.
Od ovog trenutka, ja kontrolišem svoje postupke.
Ti si ništa za mene.
Isuse Hriste, Ajris. -Ne približavaj se.
Još uvek ti nije jasno, je li? -Ozbiljna sam, Džoše.
Napraviš li još jedan korak, upucaću te.
U tome je i stvar.
Rekla sam ti. Tedi je promenio moja podešavanja. Sad mogu da te ubijem.
Da. Znam da možeš.
Ali nećeš.
Previše me voliš.
Ne treba mi telefon da bih te kontrolisao. Ja sam deo tebe.
Misliš da sam ništa za tebe?
Ja sam ti sve.
Hoću da to čujem od tebe. Reci mi da sam ti sve. -Jebi se.
Reci. Nije me briga ako je laž. Reci.
Ti si mi sve.
Hvala ti. Bip-Bup, nemaš pojma koliko mi je drago da to čujem.
Dobro.
Ne, neću ponovo napraviti istu grešku.
Ajris, ovo je kraj.
Lagao bih kad bih rekao da nisi bila pravi davež, ali...
imali smo i lepih trenutaka zajedno, i...
uvek ću ih pamtiti.
Imaš li nešto da dodaš? -Da.
Šta?
Spavaj, Džoše.
Većinu vremena, to je kao... Šta znam.
Kao da postoji taj gust, crni oblak koji prekriva sve.
Kao da vidimo svet, ali ga zaista ne vidimo.
Svi samo lutamo unaokolo. Bez pravca. Bez osećaja smisla.
Bez osećaja svrhe.
Znam da to možda zvuči super depresivno,
ali iskreno, mislim da je to dobra stvar.
Jer nas to tera da cenimo one druge trenutke.
One kratke, uzvišene trenutke kada se svetla upale,
crni oblak se razmakne i vidiš svet onakav kakav zaista jeste.
I odjednom postoji smisao.
Odjednom postoji svrha.
Ako imaš sreće, iskusićeš to jednom u životu.
Meni se to dogodilo dva puta.
Prvi put je to bilo onog dana kada sam upoznala Džoša.
A drugi put...
onog dana kada sam ga ubila.
Preveo: Bambula