Šis ir patiess stāsts.
Tas notika manā pilsētā pirms diviem gadiem.
Daudzi cilvēki nomira dīvainos apstākļos,
bet jūs par to neko neatradīsiet ziņās,
jo policija un pilsētas vadība visu apslēpa
aiz kauna, ka nebija spējuši to atrisināt.
Bet, ja jūs atbrauktu šurp un pajautātu kādam,
ikviens jums izstāstītu to pašu, ko es.
Šie notikumi aizsākās manā skolā.
Meibrukas pamatskolā
mācās bērni no pirmsskolas līdz 5. klasei.
Visai skolai tā bija gluži parasta trešdiena.
Tur strādāja viena jauna skolotāja.
Viņu sauca Džastīna Gendija.
Un todien viņa devās uz savu klasi
kā katru rītu.
Bet šoreiz viss bija citādi.
Šoreiz klasē nebija neviena bērna.
Visās citās klasēs bija skolēni.
Pat otra trešā klase,
kuru audzināja Beltas kundze, bija pilna.
Bet Gendijas kundzes klase bija pilnīgi tukša.
Nu, ne pilnīgi.
Tur bija viens zēns.
Viņu sauca Alekss Lilijs.
No klases 18 skolēniem ieradies bija tikai viņš.
Vai zināt, kāpēc?
Viņš vienīgais bija skolā,
jo iepriekšējā naktī pulksten 2.17
visi pārējie bērni pamodās,
piecēlās no gultas,
nokāpa lejā,
atvēra ārdurvis,
izgāja pagalmā un devās prom tumsā.
Un vairs neatgriezās.
PAZUŠANAS STUNDA
Visi vecāki un cilvēki skolā bija bēdīgi un dusmīgi.
Policija konstatēja, ka bērni aizgāja 2.17,
jo pusē māju tajā brīdī nostrādāja signalizācija.
Daži bērni pat tika nofilmēti,
ja mājā bija ierīkota videonovērošana.
Bet ierakstos bija redzams tikai tas,
kā bērni aiziet tumsā.
Tur nebija redzams, kurp viņi devās pēc tam.
Policisti daudz runāja ar Aleksu.
Jautāja, kāpēc viņa klasesbiedri tā izdarīja,
bet viņš apgalvoja, ka nezina.
Uz jautājumu, vai bērniem bijis kāds plāns,
Alekss atbildēja, ka neesot par tādu dzirdējis.
Policisti jautāja, vai ir kāds seriāls,
kurā bērni tā aizbēg,
bet viņš teica, ka nezinot un neesot tādu redzējis.
Viņi ilgi runāja arī ar Gendijas kundzi,
taču arī viņa neko nezināja un nevarēja palīdzēt.
Gandrīz veselu mēnesi
skola bija slēgta, jo notika izmeklēšana.
MEIBRUKA IR STIPRA
Bet pēc laika skolu nācās atkal atvērt,
lai bērni, kas nepazuda, varētu atsākt mācības.
Bet pirms tam skolā vienu vakaru notika sapulce.
Tur bija visādi psihologi un padomdevēji -
laikam lai palīdzētu visiem saprast, kā justies
un kopīgi skumt.
Un šeit sākas galvenie notikumi.
DŽASTĪNA
Ir svarīgi neattiekties pret sērām nosodoši.
Varbūt izjūtam emocijas, kuras mums nepatīk.
Citas emocijas, ne tikai skumjas.
Mums sev jāļauj just arī, piemēram, dusmas.
Dusmas ir normāla sērošanas procesa sastāvdaļa.
Pamešanas gadījumā tās var būt īpaši spēcīgas.
Mums bieži ir...
Ko tas nozīmē?
"Pamešanas gadījumā tās var būt īpaši spēcīgas"?
Vai sakāt, ka mums jādusmojas uz Metjū?
Es saku, ka būtu normāli...
Varat notikušo saukt par "pamešanu". Es tā nedarīšu.
Es uz to raugos citādi.
Es redzu, ka tajā nav nekādas loģikas.
Tie ir 17 bērni no vienas klases.
Kas tajā klasē notika?
Kāpēc tieši viņas klase? Kāpēc tikai viņas?
Jā!
Jums ir spēcīgas emocijas, un tas ir normāli.
Tad jau piedosiet, ka vairs nevēlos
dzirdēt no jums ne vārda.
Interesanti, kas sakāms Džastīnai Gendijai?
Jā.
Viņa ir šeit. Gribu zināt, ko tieši viņa tur darīja.
Esmu...
Pirmkārt...
Gribu pateikt, ka man ir ārkārtīgi žēl
par visu notikušo.
Zinu, ka mani vārdi neko nevar vērst par labu.
Es vēlos tikt skaidrībā, tāpat kā jūs visi.
Beidzot. Mele! - Maita.
Es tos bērnus mīlu.
Un...
Es zinu... - Mēs zinām, ka jūs visu zināt.
Es zinu... tas nav...
Viņa jāliek cietumā, līdz izstāstīs, kas notika!
Šādi izteikumi ir nepieņemami.
Es runāju nopietni.
Gendijas kundze ir viena no skartajām personām
un cieš tāpat kā citi.
Esat vai nu nolaidīgs, vai līdzdalībnieks.
Kur ir mūsu bērni, Gendijas kundze?
Pietiek. Lūdzu, lieciet mūs mierā.
Lūdzu. Ir jau ļoti vēls.
Mums jāizguļas. Rīts gudrāks par vakaru.
Vai tev ir kāds, pie kā šonakt palikt?
Tad es tev iesaku braukt mājās un tur palikt.
Šis var izvērsties...
DZĒRIENI
Man pietrūkst biļetei, lai aizbrauktu pie brāļa.
Vai jums būtu sīknauda? - Nav. Piedod.
NEZINĀMS ZVANĪTĀJS
Hallo!
Kas zvana? - Piesargies,
jo šonakt es...
Man pietrūkst biļetei, lai aizbrauktu pie brāļa.
Jums ir sīknauda? - Nav. Piedod.
Nu labi, paldies.
ZipString seko lietotāja kustībām.
Aukla kustas ar ātrumu 56 kilometri stundā,
tomēr tai droši var pieskarties.
Tā, haizivis, parādīšu triku, ko sauc "virpulis".
Šis ir "korķviļķis".
Caur šo var izlīst.
Un paukš!
Skatieties - portāls!
ZipString slīd...
Ei!
Jā?
Velns parāvis! Kas?
Kas tur ir?
Ei!
Velns!
RAGANA
Tev paliks veselības apdrošināšana, un piebildīšu,
ka tas plāns nodrošina
daudz garīgās veselības speciālistu. Daži ir...
Man vajag strādāt, saproti?
Man jāaizpilda dienas ar...
Jā, man vajag strādāt. Tā ka...
Džastīna, vakardienas notikumi apliecināja,
ka mums ir daudz satrauktu vecāku.
Domāju, būs labāk, ja tu uz skolu nenāksi,
līdz cilvēki būs nomierinājušies.
Kā jūtas Alekss? Vai viņš...
Aleksam klājas labi.
Viņš ir Beltas kundzes klasē, un mums ieteica,
ka vislabāk viņam būtu turpināt ierasto režīmu.
Lai viņa dzīve būtu pēc iespējas normālāka.
Es gribētu ar viņu runāt.
Mēs to jau apspriedām. Pilnīgi izslēgts.
Es justos daudz labāk, ja varētu ar viņu parunāties.
Lūk. - Ko?
Tur jau tā lieta. Tu justos daudz labāk.
Viņu ir izprašņājuši žurnālisti.
Izmeklētāji ir pārmeklējuši viņa māju.
Viņš ir psiholoģiski traumēts.
Padomāsim pirmām kārtām par Aleksu, labi?
Ja tu norādi, ka man nerūp Alekss vai skolēni...
Nav runa par to, vai tev rūp vai nerūp.
Bet par to, ka tu attiecībās ar skolēniem
regulāri pārkāp profesionālās robežas.
Ak kungs! Jau atkal. Es neko nepārkāpju.
Tu zini - apskaut skolēnus ir nepieņemami.
Es apskāvu raudošu puisēnu. Metiet mani cietumā.
Vest ar savu mašīnu skolēnu uz mājām
nav profesionāli.
Ko? Viņa nokavēja autobusu.
Dzīvo netālu no manis. Kas... - Tā nevar.
Es zinu, ka tu tā rīkojies rūpju vadīta.
Es zinu, ka tu bērnus neapdraudi,
bet tev ir jāsaprot,
ka tu neesi vecāks, tu esi skolotāja.
Tur ir atšķirība.
Un tāpēc tu nedrīksti runāt ar Aleksu Liliju.
Vienkārši...
Mēs esam vienīgie palikušie.
Nevar būt. - Skaties, skaties!
Jā, kārtīgi ieēdusies.
Jā, un vēl man kāds zvana.
Un draud. - Ak tā?
Jūsuprāt, to varētu būt izdarījis tas zvanītājs?
Nezinu. Varbūt. Varbūt ne.
Jā, nu...
Lai kurš tas būtu, labāk uzrakstīt iesniegumu.
Manuprāt, vainīgi bērni.
Arī es blēņojos, kad mācījos skolā.
Metu pagalmos tualetes papīru, zvanīju pie durvīm.
Es nerakstīju uz mašīnām "ragana",
bet mans čoms nosmērēja ar saviem...
Sveiks!
Vai varam apskauties?
Jā, protams, varam apskauties. Jēziņ!
Kas tev ar roku?
Muļķīgs negadījums darbā.
Sīkums. - Dzersi?
Jā.
Tonij!
Viņš tūlīt atnāks.
Viss labi. Es nesteidzos. - Jā.
Nu... Es negaidīju, ka tu atnāksi.
Man prieks, ka tu atsūtīji ziņu. Es...
Zini, es daudz par tevi domāju un...
Es gribēju piezvanīt,
bet nezināju, vai tas visu pasliktinātu vai...
Nu, es neesmu vārīga puķīte,
kas novīstu, ja telefonā ieraudzītu tavu vārdu.
Zinu. Es nesaku, ka... - Jā.
Tonij! Mans draugs grib iedzert.
Čau, čau!
Jā. Pasūti. - Ko vēlaties?
Sveiki. Es dzeršu kolu.
Kolu? - Jā.
Nu labi. Kāda starpība.
Stāsti - kas notiek? Kā tu jūties?
Nu, visi domā, ka esmu ragana.
Nedomāju, ka tā ir taisnība.
Paskaties uz manu mašīnu.
Ceru, tu neatbrauci ar auto.
Kāpēc tu ceri, ka es ne...
Ceru, ka neatbrauci ar auto, jo...
Pagaidi...
Neesi pakaļa, Pol. Beidz. - Es neesmu pakaļa.
Neesmu pakaļa. Es par tevi raizējos un...
Zini ko? Man tavu stulbo raizēšanos nevajag.
Skaidrs? Neesmu piedzērusies.
Labi. Sapratu, piedod.
Tātad kāds apskādēja tavu mašīnu?
Uzrakstīja uz tās "ragana". Jā.
Tavai zināšanai, visi domā, ka tu... es esmu ragana.
Jā.
Kola. - Paldies.
Vai varu dot tev...
Brāzienu? - Nē.
Draudzīgu padomu no kāda, kurš tevi labi pazīst.
Vai varu? - Jā.
Centies izmest to visu no galvas.
Nav tā, ka pašlaik visi domā par tevi.
Visa pilsēta nav uz tevi uzēdusies.
Domāju, šai ziņā tu tomēr kļūdies.
Tev ir tieksme domāt "ak, es nelaimīgā",
un tu esi mazliet paranoiska.
Un vienu es zinu droši: šis nekad nav līdzējis.
Kas ir "šis"? Kas?
Vientuļa, skumja dzeršana.
Es neesmu vientuļa.
Šeit esi tu.
Tu mani saprati. Un es nevaru palikt.
Vai Dona zina, ka tu esi šeit?
Nē.
Tiešām? - Tiešām.
Mēs ne... Zini, mums pašlaik diez ko neiet.
Tas nav nekas tāds.
Tu esi smieklīga.
Paskat tik. Tu staro.
Aiziet. Iedzer ar mani vienu glāzi.
Džastīna, nē. Džastīna. - Aiziet. Lūdzu.
Lūdzu!
Nē.
Izslēdz, lūdzu.
Tu nemaz neesi mainījusies.
Kādi tev šodien plāni?
Darbs.
Strādāšu visu dienu. Līdz vēlam vakaram.
Labi, es tev ticu. Jēziņ!
Ko?
Neuztraucies.
Es tevi nebombardēšu ar īsziņām
cauru diennakti. Nu esmu gudrāka.
Džastīna, es tikai saku, ka strādāšu.
Un viss.
Kā tev iet darbā?
Normāli. Pie kājas.
Ceru, ka tāds noskaņojums tur nav visiem.
Ko tu gribi teikt?
Ir pazuduši 17 bērni,
un man gribētos domāt,
ka tiem, kas viņus meklē,
darbs nav "pie kājas".
Pirmkārt, es neesmu detektīvs.
Nezinu, vai tu to zini.
Otrkārt, man ir drausmīgas paģiras.
Neapjautu, ka mani
pratina par izmeklēšanu.
Nē. Es necenšos pratināt.
Tikai prātoju, vai nevajadzētu
šo lietu izmeklēt pašai.
Mēs ar to nodarbojamies.
Nodarbojaties? - Jā.
Nu, kāds milzīgs atvieglojums!
Jūs ar to nodarbojaties.
Šobrīd tev tiešām vajag nomierināties.
Neviens neslinko.
Nevajag par to visu...
Cepties Džastīnas stilā?
Atstāj izmeklēšanu izmeklētāju ziņā.
Bija prieks tevi satikt.
Man tevi arī.
Ej ratā!
SKOLAS AUTOBUSS
Labdien!
Es tev skaidri pateicu,
lai nesazinies ar Aleksu.
Nu, es ar viņu nesazinājos.
Tu viņam sekoji uz mājām.
Vairākkārt zvanīji pie durvīm,
pēc tam glūnēji pa logu.
Vai mēs varētu runāt par to,
ka tā māja ir dīvaina?
Džastīna, ja es pirmīt
neizteicos saprotami, teikšu tagad:
liec to zēnu mierā!
Labi. Kāpēc tur ir aizlīmēti logi?
Vai tev tas nešķiet savādi?
Droši vien tāpēc, ka ziņkārīgi ļautiņi
atļaujas pa tiem lūrēt.
Bet, Markus... - Nopietni?
Izdarīšu tev pakalpojumu
un aizmirsīšu, ka šī saruna vispār ir notikusi.
Ko tu dari? - Tu ar viņu drāzies?
Dona?
Drāzies? - Dona, nē.
Es ar viņu nedrāzos. - Drāzies gan.
Zinu, ka drāzies. - Nē. Viņš...
Viņš teica, ka jūs neesat kopā.
Mele!
Tu viņu piedzirdīji! - Dona, beidz!
Viņš centās būt pret tevi labs,
bet tu viņu piedzirdīji!
Ei! Nē! - Beidz!
Paskaties, ko tu izdarīji!
Lučiano,
zinu, ka sākums nebija gluds,
ņemot vērā to, kas notika burbuļvannā,
un tomēr tu man esi licis...
Ak dievs!
Aleks, sveiks! Kā tev iet?
Es tikai gribēju apsveicināties,
jo es par tevi daudz domāju un...
Prātoju, vai tev iet labi.
Man iet labi.
Jā?
Jo man pēdējā laikā ir klājies ļoti grūti,
un es pat nespēju iztēloties,
kā ir bijis... - Man jāiet.
Ei, pagaidi, lūdzu!
Es tikai gribu pārliecināties,
ka viss ir kārtībā. - Nesekojiet man!
Labdien! Te Gendijas kundze.
Es gribētu ar jums aprunāties.
Labdien!
Es zinu, ka esat mājās.
ĀRČERS
Es eju uz darbu.
Es jums zvanīju visu rītu, bos.
Jā, pa ceļam gadījās aizķeršanās.
Kā te iet?
Mazliet drudžains rīts.
Ak tā? - Jā.
Marks aizbrauca pēc paklājzāliena,
bet tas nebija gatavs,
jo nebija veikts pasūtījums.
Velns! Sasodīts! Tas...
Es atvainojos.
Jā, piektdien atbrauks īpašnieks pārbaudīt,
bet apdare nebūs pabeigta.
Mana nolaidība. Vainīgs.
Un vēl es ieraudzīju,
ka Alvins ir nokrāsojis durvis
ar jūsu pasūtīto krāsu, bet...
Jā?
Viņi gribēja meža zaļo, bet ir sarkanā.
Ko? - Klau.
Nolādēts! Paga, viņi atsūtīja nepareizo...
Es pārbaudīju. Mēs to pasūtījām.
Atsūtīja prasīto, bet mēs prasījām...
Skaidrs. Es salaidu dēlī.
Vedīšu atpakaļ, nopirkšu īsto.
ĶIRŠU SARKANĀ
Grafa kungs.
Jā.
Mēs reaģējam uz katru zvanu.
Ticiet, kamēr mēs te runājamies,
mūsu darbinieki aktīvi izmeklē
visus pavedienus, kas nonāk mūsu rīcībā.
Un federāļi? Viņiem nekā jauna nav?
Turpinās plaša informācijas apmaiņa.
Tāpēc ar pilnu pārliecību varu teikt,
ka arī viņi aktīvi izmeklē visus pavedienus.
Ko dara kinologu vienības?
Sen neesmu dzirdējis kinologu ziņojumus.
Tāpēc, ka viņi neziņo jums.
Grafa kungs, es saprotu jūsu dedzību.
Un es neiebilstu pret šīm sarunām,
jo, nedod dievs, ja tas būtu mans bērns,
arī es pieprasītu atbildes.
Bet, lūdzu, ticiet - tas, ko darām...
Viņa joprojām nerunā?
Viņa zina.
Es jums nepiekrītu.
Jūs aktīvi izmeklējat katru pavedienu,
bet viņa tikmēr
staigā apkārt brīva kā putns.
Vai jūs viņas darbības vispār esat izmeklējuši?
Sīki un smalki. Jā.
Tātad zināt viņas pagātni.
Jo es papētīju.
Un uzzināju daudz ko.
Braukšana reibumā pirms diviem gadiem.
To jūs neredzat?
Viņu atlaida no iepriekšējās skolas,
kur viņa mācīja,
par nepiedienīgu uzvedību.
Arī to jūs neredzat?
Viņai bija attiecības ar kolēģi.
Viņa ir nelīdzsvarota, pareizi?
Ko viņa, jūsuprāt, zina?
Ko, pēc jūsu domām, viņa mums nestāsta?
Jo tie bērni izgāja
no mājām paši. Neviens viņus neizvilka.
Neaizveda ar varu.
Es neredzu neko,
kas norādītu uz to sievieti.
Ko jūs redzat tādu, ko neredzu es?
Es redzu kaut ko,
kam nav nekādas loģikas.
Jā!
Tie ir 17 bērni no vienas klases.
Un neviens par to neieminējās? - Tieši tā.
Cik te ir vecāku?
Un neviens no mums to nenojauta?
Es gribu zināt, kas notika tajā klasē.
Kāpēc tieši viņas klase? Kāpēc tikai viņas?
Kur ir mūsu bērni?
Vienkārši aiziesiet?
Pietiek.
Lūdzu, lieciet mūs mierā.
Lūdzu.
Mums visiem jāizguļas.
Rīts gudrāks par vakaru. Lūdzu.
Viņa zina, kas notika!
Man pietrūkst biļetei, lai aizbrauktu pie brāļa.
Vai jums būtu sīknauda? - Piedod.
Metjū?
Metjū!
Apstājies!
Pagaidi!
Metjū?
Metjū.
Metjū, kur tu esi?
Kur tu aizgāji?
Runā ar mani.
Runā ar mani!
Piedod.
Piedod, ka nespēju tevi nosar...
Ka nespēju...
Es tik daudz reižu gribēju to pateikt.
Es tiešām gribu to teikt visu laiku,
jo es to jūtu visu laiku.
Es tevi tik ļoti mīlu.
Kas par sviestu?
Kur ir mūsu māja?
Tur.
Kur ir tornis?
Tornis, tornis, tornis.
Parādi man.
Nu taču!
Labdien!
Sveiki! - Kā jums klājas?
Esmu Ārčers Grafs. Metjū...
Zinu, kas esat. Sveiki.
Labi. Zinu, ka neesam viens ar otru runājuši.
Esam redzējušies daudzās...
Kā jums klājas, Ārčer?
Labi. Tiešām labi.
Es... Jūs jau zināt.
Ņemot vērā apstākļus...
turos.
Kas cits atliek, vai ne?
Jā.
Klau, atvainojiet, ka tā pēkšņi
uzrodos uz jūsu sliekšņa.
Nezinu, vai zināt,
bet mums ir āra kameras ieraksts,
kurā redzams, kā Metjū aiziet no mājas.
Vai jums nebija līdzīgs ieraksts ar Beiliju?
Jā, ir.
Skaidrs. Jūs to noteikti
parādījāt policijai, tāpat kā es,
bet es...
Vai jūs neiebilstu, ja es to noskatītos?
Man nevajag kopiju.
Es negribu jums to rādīt.
Skaidrs. Es saprotu.
Gerij!
Ārčers Grafs. Kā jums iet?
Labi.
Metjū tētis.
Jā. Protams.
Kā jums klājas?
Es gribu jums uzdot dīvainu jautājumu.
Ir grūti to skatīties.
Pag! Patiniet atpakaļ,
kur viņa uzkāpj uz ietves. - Labi.
Tā. Šeit.
Ko jūs redzat?
Viens, divi, trīs, četri...
...pieci, seši, septiņi.
Atvainojiet.
Nu taču! Uz ko es skatos?
Sveiki!
Gribu aprunāties. - Nu, es...
Diez vai mums viens otram ir kas sakāms.
Jums ir daudz ko teikt.
Jūs un visi pārējie šai pilsētā.
Ticiet man, jūs izteicāties skaidri.
Problēma esmu es. Sapratu.
Zināt ko? Tas ir pirmais
godīgais teikums, ko no jums dzirdu.
Problēma esat jūs. - Ko?
Jūs uz mani bļausiet?
Draudēsiet? - Es ne...
Neviens jums nedraud.
Jūs esat sajaucis adresi. Skaidrs?
Tēlojot upuri,
varbūt varējāt apmuļķot policiju un skolu...
Beidziet domāt par sevi!
Markus? - Mums būs
saruna...
Ei!
Necelieties!
Ei!
POLS
Bet viesnīca ir laba?
Normāla. - Jā.
Nav gluži Ritz,
bet viņiem jau nav jātērējas.
Jā. Nu...
Tas ir tikai uz sešām naktīm, vai ne?
Patiesībā uz trim.
Izrādās, ka man nav jāiet
uz lielo noslēguma baļļuku,
tāpēc braukšu mājās ceturtdien.
Vai nav lieliski? - Jā. Labi.
Jo piektdien man jābūt ovulācijai,
tā ka varēsim piestrādāt.
Jauki. Skaidrs. Jā, labi.
Man jau likās, ka tev patiks.
Vai pateiksi manam tētim, kad viņu šodien satiksi,
ka, tā kā es būšu atpakaļ,
mēs tiksim uz tām jubilejas pusdienām?
Jā, es viņam pateikšu.
Viņš priecāsies.
Tev tūlīt sāksies maiņa?
Jā.
Pēc tam aiziesi uz sapulci?
Nebiju plānojis.
Nedomā, ka vajadzētu?
Ja būs laiks, aiziešu.
Pol, tā kā tu tagad ik pa laikam paliksi viens,
ir svarīgi regulāri iet uz sapulcēm.
Es nedzeršu, Dona. Es jūtos labi.
Ja nejutīšos labi,
aiziešu uz sapulci. Sarunāts?
Sarunāts, mīļais.
Labi. Man jābeidz.
Labi. Neaizmirsti pateikt
manam tētim par nedēļas nogali.
Es tevi mīlu. - Es mīlu tevi.
Jēziņ!
Sveiks, Ed!
Sveiks, vecīt!
Dona piektdien būs atpakaļ, tā ka mēs
tiekam uz jūsu pusdienām svētdien.
Kāpēc tik agri atpakaļ?
Viņu laikam palaiž ātrāk.
Viņa gribēja, lai tev pasaku, ka būsim.
Labi. Tas jauki.
Pusdienas par godu jubilejai?
Jā.
Jauki. Apsveicu un...
Paldies.
Daudz gadu.
Vai saki, ka esmu vecs?
Nē. Nē, kungs. Nē.
Kāpēc saki, ka esmu vecs?
Es tā neteicu.
Es ākstos.
Nu, man sākas maiņa.
Sapratu.
Nākampirmdien būs jau 30 dienas,
kopš 17 pamatskolēni
pazuda bez vēsts Makarenas apgabalā.
Kopienas locekļi ir izsludinājuši
50 000 dolāru lielu atlīdzību par informāciju,
kas palīdzētu viņus atrast.
Par aizdomīgām personām
vai darbībām ziņojiet tuvākajā...
Paliec, kur esi! Policija.
Velns!
Stāt, vai dabūsi ar elektrošokeri!
Vecīt, lūdzu. Beidz, beidz.
Apklusti. - Lūdzu. Es tur strādāju.
Tikai pazaudēju atslēgas. Lūdzu.
Es pazaudēju atslēgas. Lūdzu.
Tev viss labi? - Jā, policista kungs.
Labi. Nogāzāmies pasmagi.
Nesasities? - Viss ir labi.
Piezvaniet uz manu noliktavu.
Numurs ir internetā.
Mans telefons čupā.
Rokudzelži nespiež?
Viss ir kārtībā.
Iesim uz mašīnu. - Nē, nē.
Celies. Viens, divi...
Policista kungs. - ...trīs.
Kāds ir tavs vārds?
Džeimss.
Džeimss, labi.
Stāvi šeit, Džeims.
Vai tev līdzi ir ieroči? - Nav.
Nav? Kā ar narkotikām? Ir glabāšanā?
Nav, kungs.
Vai tavās kabatās ir kādi asi priekšmeti?
Nav, kungs.
Tiešām?
Es negribu sadurties.
Man nekā nav, kungs.
Labi, Džeims. Stāvi mierīgi.
Nevajadzēja bēgt no policijas.
Velns!
Lūdzu! Lūdzu, lai nav nekas slikts.
Bāc!
Tā, celies. Celies augšā.
Ei! Tu mani dzirdi?
Džeims, esi atžirdzis?
Kas par stulbumu?
Jūs man iesitāt.
Tā. Lūk, kā tagad būs.
Es noņemšu rokudzelžus, labi?
Tad es iekāpšu mašīnā un aizbraukšu prom.
Vai tu klausies?
Es tevi negribu vairs te redzēt, skaidrs?
Manā skatījumā: es nodarīju pāri tev,
tu - man.
Vienkārši to visu aizmirsīsim.
Bet, ja es tevi vēlreiz redzēšu,
tas būs jau cits stāsts. Jā?
Jā?
Es runāju nopietni.
Labi, tu esi brīdināts.
Tagad celies augšā.
Es tev noņemšu rokudzelžus.
Viens, divi...
Jo pašlaik tā ir...
tā ir pavisam cita problēma.
Kādam ir viņam jāpasaka,
ka pazudis nav tikai viņa bērns.
Ir pazuduši 17 bērni. Visi...
Tā, klausies.
Ja par to netiks ziņots,
tas ieraksts glabāsies kādā diskdzinī,
un pēc mēneša tam tiks uzrakstīts pa virsu.
Ja tas sasodītais pilsonis
mēneša laikā neatgriezīsies
un neiesniegs sūdzību,
ar to viss arī varētu beigties.
Bet, ja viņš iesniegs,
Pol, tev būs lielas nepatikšanas.
Vai parādīji roku ārstam?
Velns!
Džastīna: Čau
Sveiks!
Vai varam apskauties?
Jā, protams, varam apskauties. Jēziņ!
Čau!
Pol?
Sveika!
Kur tu biji? - Tu esi mājās.
Jā.
Viens saslima, un viņi aizsūtīja
visus no manas komandas un Morisa...
Kur tu biji?
Es... Es biju izgājis.
Kur?
Pol!
Draņķis tāds!
Šodien ēdīsim pusdienas kaut kur citur?
Jā, picu?
Jā. Šoreiz izmaksāsi tu?
Man tā lieta ir zināma...
Maitasgabals!
Ei!
Ko es tev teicu?
Ko, pie velna... Mērglis!
Mērglis!
DŽEIMSS
Kaut kāds stulbums.
Nu paskat.
Lūdzu, lūdzu.
Tieši tā, jā.
Nolādēts! Velns!
Velns!
Stulbums. Jā. Nolādēts.
Lūdzu, lūdzu.
Velns! Nu taču!
Nolādēts! Darbojies taču!
Jā. Nolādēts!
Velns parāvis!
Velns!
Jou, jauns telefons.
Tas esmu es, vecīt.
Vakar dabūju jaunu darbu.
Jā, paldies.
Paldies, paldies.
Jā, man tikai ir maza problēmiņa,
jo es nevaru sākt,
kamēr man nav jaunu kurpju.
Un jaunu drēbju.
Kā jau teicu, smalka vieta.
Un...
Pa, pa, pa. Nē, nē.
Pagaidi. Tas ir labi.
Man ir darbs, un es baigi...
Es cenšos.
Zini, lai mēs atkal varētu ietusēt.
Es atdošu mammai naudu, bet es to nevaru,
kamēr man nav naudas, par ko nopirkt drēbes,
lai es varētu strādāt,
lai atmaksātu mammai.
Hallo?
Maitasgabals.
Velns, velns!
Čau, vecīt, es nemācēju paskaidrot,
cik ļoti man vajag naudiņu
darba drēbēm,
lai es dabūtu to darbu, saprotams.
Lūdzu, atzvani, gribu parunāt normāli.
Paldies, vecīt. Mīlu.
Hei, jā!
AIZLIEGTI IEROČI, KAPUCES, NOŠĻUKUŠAS BIKSES
ATLĪDZĪBA 50 000 $
Nē.
Nē?
Es negribu.
Kā tā? Kāpēc? Laba manta.
Tā ir laba manta.
Skat, maksā vismaz 50 zaļos.
Nē.
Divdesmit.
Desmit.
Piecus.
Lūdzu, vecīt. Lūdzu.
Velns!
Paliec, kur esi! Policija.
Velns!
Manā skatījumā: es nodarīju pāri tev, tu - man.
Vienkārši to aizmirsīsim.
Bet, ja es tevi vēlreiz redzēšu...
tas būs jau cits stāsts. Jā?
Labi, tu esi brīdināts.
Tagad celies augšā.
Velns!
Atšujies!
Kas par sviestu?
Velns!
Oi, velns!
Ej tu nost, Willow.
Jēziņ! Bāc!
Piedodiet, piedodiet!
Sveiki!
Jums viss labi?
Kas par sviestu?
Atvainojiet! Velns! Atvainojiet!
Atvainojiet!
Velns!
Kas tas par sviestu?
Bāc!
Nolādēts! Stulbums!
Kas par sviestu! Jēziņ!
Bāc! Nolādēts!
Bāc! Lūdzu, lūdzu!
Bāc!
ATLĪDZĪBA 50 000 $
20, 40, 60, 80, 100.
Ei!
Zvanu par to 50 000 $ atlīdzību
pazudušo bērnu sakarā,
jo es zinu, kur viņi ir.
Domāju, ka visi.
Redzēju veselu baru.
Vienkārši stāv tās mājas pagrabā. Un...
Nezinu. Viņi tur nekustīgi stāv pagrabā.
Vēl tur ir dīvains pārītis.
Tur kaut kas nav lāgā.
Kā tas īsti notiek?
Kā es dabūšu to naudu?
Nē, es ne... Es runāju nopietni.
Varu jums parādīt. Es parādīšu.
Bet es negribu iet uz iecirkni.
Vai kāds varētu ar mani satikties
kaut kur ar naudu? Jo...
Man nepatīk policijas iecirkņi, saprotat?
Tie mani biedē.
Man... Man ir fobija.
Ei!
Ko es tev teicu? Ko, pie velna...
Ko es tev teicu, ko?
Ko es tev teicu?
Es policists, un es...
Viss labi. Viss labi.
Tev rādījās. Tev rādījās.
Tev rādījās. Viss kārtībā.
Velns!
Mērglis tāds! Tu man iedūri!
Nē, piedodiet! Tas bija netīšām.
Netīšām. Piedodiet!
Pagaidiet, pagaidiet!
Es zinu, kur ir tie bērni.
Tāpēc gāju uz iecirkni.
Tu melo. - Nē.
Tiešām.
Es zinu, kur viņi ir. Tiešām.
Kur?
Viņi ir vienā mājā,
tepat netālu, pagrabā.
Ko tu tur... Kādā mājā?
Es... Es varu parādīt.
Tiešām tepat netālu.
Velns parāvis!
Vai tev ir AIDS?
AIDS, draņķi. Vai tev ir AIDS?
Domāju, ka nav.
Hepatīts, kaut kas tāds?
Cik man zināms, nav.
Tā tumšā māja.
Tur, kvartāla galā.
Atvainojiet, kungs.
Negribu būt nepieklājīgs,
bet kā lai es zinu,
ka nesavāksiet to atlīdzību pats?
Kungs?
Policista kungs!
Bāc!
Kas notiek?
Kas par sviestu?
Kas notiek?
Izlaidiet mani! Nolādēts!
Paldies.
Kas tur notiek?
Jēziņ! Kas par sviestu?
Kas jums kaiš? Jēziņ!
Ei! Laidiet vaļā!
Laidiet mani vaļā! Laidiet vaļā!
Ei! Bāc!
Palīgā! Lūdzu, palīdziet!
MARKUSS
Es tev saku, Markus.
Redzēju pati savām acīm.
Tajā mājā notiek kaut kas ļoti dīvains.
Ja netici, aizbrauc pats.
Džastīna, beidz.
Lietas būtība ir šāda.
Pēdējo divu mēnešu notikumi
Aleksu ir psiholoģiski traumējuši,
un domāju, ka tevi arī. - Markus...
Tāpēc izdarīšu tev pakalpojumu
un aizmirsīšu, ka šī saruna ir notikusi.
Ja ir šaubas par bērna labbūtību,
pēc likuma...
Džastīna.
...tev ir jāvēršas bāriņtiesā.
Pēc likuma.
Vai tu tiešām iesi tik tālu?
Iespiedīsi mani stūrī?
Aizej mājas vizītē. Vienkārši izdari to.
Man nav tiesību doties mājas vizītēs.
Tev ir pienākums ziņot.
Tev tas jādara.
Labi, lūk, ko es darīšu.
Es uzaicināšu viņa vecākus uz sarunu.
Mums būs personīga tikšanās skolā.
Vai tas tevi apmierinātu?
Jā, paldies.
Es būtu ļoti pateicīga.
Tad ņem par labu. Uz redzēšanos!
Jā.
Pie tevis uz tikšanos divos.
Labi.
Aicini viņus iekšā, Mārdža.
Nāciet, kundze.
Direktor Miller, esmu Gledisa.
Jā. Labdien!
Ienāciet!
Sēdieties, lūdzu.
Paldies.
Paldies, Mārdža.
Paldies, ka atnācāt. Es...
Zinu, jums pēdējā laikā
pievērsta pastiprināta uzmanība.
Un ne jau pēc jūsu gribas.
Es atnācu labprāt. Viss kārtībā.
Labi. Piedodiet...
Mēs taču neesam tikušies. Pareizi?
Domāju, ka neesam.
Labi... Fū!
Jo man likās, ka es būtu atcerējies.
Zinu, ka esmu ticies ar Aleksa tēvu.
Esmu Aleksa tante,
un viņa mamma ir mana māsiņa.
Skaidrs. Tātad jūs neesat viņa aizbildne.
Nu, nē.
Tie, protams, ir viņa vecāki.
Labi. Nu...
Piedodiet, Gledisa, bet diemžēl
man ir jārunā ar viņa vecākiem.
Nu, man žēl,
bet pēdējā laikā viņa vecāki ir neveseli,
un es dzīvoju pie viņiem,
lai palīdzētu rūpēties par Aleksu.
Izklausās nopietni.
Nē. Nekā nopietna.
Nav mirstamā vaina.
Vienkārši dilonis.
"Vienkārši dilonis"?
Jā.
Zināt?
Man neērti atzīties,
bet es nesaprotu, ko tas nozīmē.
Domāju, ar to slimoja
kolonizatori Oregonas takā.
Kas tas ir? Tuberkuloze?
Ziniet ko, viņiem klājas labi,
bet viņiem ir jāpaliek mājās.
Es cerēju aprunāties ar viņiem personīgi, jo...
Neveikla situācija,
bet kāds norūpējies cilvēks
ir iesniedzis sūdzību par labbūtību.
Man diemžēl ir jāsazinās
ar bērna likumīgajiem aizbildņiem.
Tā ir obligāta prasība.
Man ir jārunā ar vecākiem personīgi.
Vai dieniņ!
Varu apciemot mājās,
ja jums tā ērtāk.
Cenšos izvairīties no bāriņtiesas iesaistīšanas.
Bet, ja godīgi... - Bāriņtiesas?
...nedomāju, ka ir kāda problēma.
Kurš iesniedza sūdzību?
Es nedrīkstu jums to teikt.
Nu, tas ir ļoti nepatīkami.
Tagad brīvā griba ir zaudēta pilnībā.
Skudra kustas, kāda cita prāta vadīta.
Līdz sastingst krampjainā tvērienā.
Ņam, ņam, ņam!
Lūdzu.
Kamēr parazītiskā sēne turpina
baroties no skudras ķermeņa.
Cik pretīgi!
Pēc tam izveidojas sēnes augļķermenis.
No lielajiem bumbuļiem
izplatīsies sporas...
Kas tur varētu būt?
...kas inficēs citas skudras.
Paldies dievam, esat mājās. - Kas tur ir?
Atvainojiet, ka traucēju sestdienā.
Vai jūs man piedosiet?
Mēs tagad atpūšamies.
Mans autobuss tajā pieturā nepienāca.
Un es pārāk vēlu sapratu,
ka stāvu uz nepareizā stūra.
Kad es to beidzot atskārtu,
autobuss jau bija aizgājis.
Tāpēc man nācās iet
cauri visai pilsētai, lai te nokļūtu.
Man ļoti žēl, ka jums...
Man ļoti žēl, cienītais,
bet esmu uz sabrukuma robežas.
Vai varu palūgt ūdeni?
Diemžēl tas...
Protams, mēs iedosim ūdeni.
Liels paldies.
Baidos, ka tas nav...
Mani sauc Gledisa,
priecājos iepazīties. - Sveiki!
Cik burvīga māja!
Paskat, žirafe un zaļa ķīniešu lam...
Tas ir oriģināls. Noteikti.
Man patīk jūsu virtuve.
Tīri, balti skapīši.
Es jūs apskaužu.
Paklausieties.
Zinu, ka jūs apgrūtinu,
bet man vajadzēja ar jums parunāt
par mūsu vakardienas tikšanos.
Markus, iedod viņai glāzi.
Bļodu, lūdzu.
Bļodu?
Jā, bļodu. Mana dīvainība.
Vairs pat necenšos to racionāli izskaidrot.
Bļoda ar ūdeni. Labi.
Paldies.
Gribēju pateikt,
ka es runāju ar Aleksa tēvu,
kurš ir ļoti slims, kā jau teicu.
Bet labā ziņa - viņš ar lielāko prieku
pirmdien atnāks, aprunāsies ar jums
un visu paskaidros.
Prieks dzirdēt,
bet tas tiešām nav nepieciešams.
Tātad nav pamata sazināties ar varasiestādēm?
Tas...
Jā, nav pamata.
Proti, jūs taču vēl neesat sazinājies, ja?
Gledisa, man tiešām jālūdz jūs...
Vai... Vai tā ir mana lente?
Jūs neesat ar viņiem sazinājies, ja?
Neesmu. Ko tas nozīmē?
Ak dievs!
Ui! Skat, ko es izdarīju. Vai dieniņ!
Kāpēc jūs tā izdarījāt?
Tas, protams, bija negadījums.
Oho! Kārtīgi asiņo.
Terij, atnes alkoholu un aptieciņu. - Labi.
Nē, nē. Nevajag.
Vai padosi man dvielīti, mīļais?
Viņa man nogrieza šķipsnu!
Es zvanu 911.
Markus, viņa man nogrieza šķipsnu!
Markus, ko viņa dara?
Markus?
Nu...
Paskat!
Eu, ko tu dari?
Ak dievs!
Pietiek. Padomājiet par bērniem.
Beidziet domāt par sevi! - Markus?
Mums būs...
Necelieties!
Ei! Apstājieties! Nē!
Ak dievs!
Palīdziet! Lūdzu.
Ak dievs! Nē!
Ak dievs!
Ei!
Ak dievs...
Laukā no mana veikala! - Palīdziet taču!
Kas par sviestu?
Maitasgabals!
Nu taču, draņķi!
Jums viss kārtībā?
Jā, laikam.
Tikai...
daži nobrāzumi.
Jums?
Tāpat.
Gribu jums pateikties.
Nē, tiešām. Paldies.
Nav par ko.
Ko citu es varēju darīt?
Viņš bija satrakojies.
Kad pēdējoreiz ar viņu runāju, viņš bija normāls.
Pilnīgi normāls.
Es neko tamlīdzīgu nebiju redzējusi.
Es esmu redzējis.
Par ko jūs runājat?
To, kā viņš skrēja, -
esmu to jau redzējis.
Vai varu jums ko parādīt?
Viņu meitiņa skrēja tādā pašā veidā kā Metjū.
Tāda pati stāja, tāda pati gaita.
Tieši tāpat kā šodien jums pakaļ skrēja Markuss.
Viņš bija pārvērsts par ieroci.
Kā infrasarkanā sensora raķete,
kas nomērķēta tieši uz jums.
Lūk, paskatieties. Šī ir mana māja.
Tā ir Beilijas Krāmeres māja.
Ja pieņemam, ka viņi virzījās taisnā līnijā
uz kaut kādu mērķi,
un ja pieņemam, ka mērķis abiem bija viens,
tās līnijas krustojas
kaut kur šajā rajonā.
Ak dievs!
Tajā rajonā kaut kam ir jābūt.
Alekss. - Ko?
Tajā mājā dzīvo Alekss Lilijs.
ALEKSS
Kurš vēl var nosaukt kādu parazītu?
Jā?
Lisa? - Lentenis.
Lentenis! Ļoti labi.
Tas ir pretīgs, vai ne?
Tas dzīvo zarnās
un barojas no tajās esošā ēdiena.
Beidz!
"Beidz!"
Sveiks, Aksīt.
Runā ar mani, Aksīt. Kā gāja pa skolu?
Labi. - Labi? Nobučoji kādu supermodeli?
Nē.
Nē? Nu labi.
Nu, tā diena ir pienākusi.
Ieradīsies tavas mammas tante Gledisa, atceries?
Kāpēc viņai jādzīvo pie mums?
Mēs par to jau runājām.
Viņa ir slima, un viņai citur nav kur iet.
Bet es viņu pat nepazīstu.
Es tevi saprotu. Arī es viņu nepazīstu.
Godīgi sakot, šaubos,
vai pat tava mamma viņu pazīst.
Bet viņa ir mūsu radiniece. Ģimene ir svarīga.
Mums cits citam jāpalīdz.
Es atradu bērnu.
Sveiki! Mani puiši ir mājās.
Sveiks! - Sveika!
Ei! Skolā gāja labi?
Jā. - Tad labi.
Es gribu, lai māja ir tīra,
pirms ierodas tante Gledisa.
Esi tik labs un sakārto savu istabu,
pirms ķeries pie mājasdarbiem.
Viņa taču nenāks manā istabā?
Es gribu, lai māja ir tīra.
Tātad arī tava istaba, tāpēc - pie darba.
Es zinu. Savākt aiz sevis ir briesmīgi.
Labi?
Sveika! Ienāc!
Pieturēsi durvis? - Jā.
Vēl viens solis.
Es tikai saku, ka viņa izskatās ļoti slikti.
Diez vai šī ir piemērota vieta...
Vai nu šeit, vai uz ielas, Stīven.
Saproti, te nav nekāds hospiss, mīļā.
Es to zinu. Es zinu.
Mums nav vajadzīgā aprīkojuma.
Mēs to sievieti neesam redzējuši 15 gadus.
Viņa neieradās uz mūsu kāzām...
Mana mamma viņai palīdzētu,
tāpēc es viņai palīdzēšu, labi?
Man noderētu atbalsts.
Ja tev kādā brīdī liksies...
Aleks, mīļais, ko tu dari?
Es gribu ēst.
Tu gribi ēst. Tā, labi.
Ej lejā, paēd un tad
iztīri zobus. Jau gandrīz pusastoņi.
Un uzvedies klusi.
Tante Gledisa guļ.
Cik ilgi viņa pie mums paliks?
Grūti pateikt, draudziņ.
Neizskatās, ka viņai kļūst labāk.
Tātad viņa pie mums paliks uz visiem laikiem?
Nē.
Diez vai viņa te būs ilgāk par mēnesi.
Labs ir, draudziņ. - Labs ir.
Būšu tev pakaļ divos, ja? - Atā!
Atā!
Es tevi mīlu. - Es tevi mīlu.
CIK PULKSTENIS?
Laiks beidzies. Nolikt zīmuli.
Mejū!
Ko? Teicāt: "Nolikt zīmuli."
Metjū, laukā no klases!
Aleks, tev nekas nekaiš?
Viss kārtībā.
Metjū, aiziet. Paņem somu.
Tas bija joks. Ak dievs!
Tev neatbrauca pakaļ? - Viss kārtībā.
Tiešām?
Mammu, tēti, kur jūs bijāt?
Sveiks, Aksīt! Kā gāja pa skolu?
Kas noticis?
Aleks?
Prieks, ka esi mājās.
Kā tev klājas, mīļais?
Gribu tevi apskatīt.
Nebiju tevi redzējusi,
kopš tu biji mazs zīdainītis.
Kas noticis ar vecākiem?
Nekas, mīļais. Viss ir kārtībā.
Mammu!
Sveiks! Kā gāja skolā?
Redzi? Es teicu, ka viss ir kārtībā.
Neuztraucies.
Aleks!
Neesi nepieklājīgs.
Sēdies pie galda,
jo es gatavoju vakariņas.
Gribēju tev pavaicāt, bet tevis nebija,
tāpēc nolēmu, ka makaroni ar sieru būtu...
Tēt!
Aleks, pietiek!
Ej augšā, nomazgā seju,
iztīri zobus un tad ej gulēt.
Vakariņas nedabūsi.
Es nejokoju, jaunais cilvēk. Ej!
Nāc. Apsēdies.
Aleks!
Apsēdies!
Par vecākiem neraizējies.
Viņi tikai atpūšas.
Pirms tu dodies uz skolu,
tev man jāapsola,
ka nevienam nestāstīsi ne par mani,
ne par to, ka tavi vecāki šādi atpūšas.
Vai tu mani dzirdi, Aleks?
Skaties!
Vai tu skaties?
Beidziet!
Beidz, tēt!
Aleks!
Apsēdies.
Tagad, kad es saku, ka tu nedrīksti
nevienam stāstīt par mani un taviem vecākiem,
tu saproti, kas var notikt,
ja lauzīsi solījumu.
Varu likt taviem vecākiem sevi savainot,
varu likt viņiem savainot vienam otru.
Varu likt vienam otru apēst, ja gribēšu.
Vai es to gribēšu, Aleks?
Vai tu man tici?
Apsoli, ka nestāstīsi par mani
nevienai dzīvai dvēselei. Pasaki!
Es apsolu.
Jo es to zināšu, Aleks.
Dodies uz skolu. Brauc ar autobusu.
Šodien nekādu sarunu.
Labs zēns.
Tev jāpabaro vecāki.
Virtuves skapītī ir zupa.
Rīt tu nopirksi vēl.
Aleks!
Panāc, mīļais.
Esmu ļoti slima, Aleks.
Vai gribat padzerties ūdeni?
Ūdens man nepalīdzēs.
Esmu pārāk slima.
Es slimoju jau ļoti sen.
Kas jums varētu palīdzēt?
Es cerēju, ka tava mamma un tētis
man palīdzēs,
bet šķiet, ka no tā nekas nesanāk.
Vai jūs gribētu braukt uz slimnīcu?
Slimnīcā mani neizārstēs.
Bet varbūt tu varētu.
Tu varētu palīdzēt.
Kā?
Kad būsi skolā,
paņem vienu priekšmetu
no katra klasesbiedra un atnes man.
Tas varētu palīdzēt.
Kā tas jums varētu nākt par labu?
Varbūt tas ir tas, ko man vajag.
Ja jums kļūs labāk, vai brauksiet mājās?
Ja man kļūs labāk...
es braukšu mājās.
EMMA - LISA - KĀRTERS - METJŪ
Aleks!
Ko tu te dari?
Man negribējās spēlēt,
un es kaut ko aizmirsu.
Pa, pa, pa. Ei, ei!
Vai tev viss kārtībā?
Jā. - Jā?
Pēdējā laikā tu esi dikti kluss.
Klusāks nekā parasti.
Kā tev iet?
Labi. Es tikai kaut ko biju aizmirsis.
Viss kārtībā.
Aleks, tu zini:
ja gribēsi kādreiz ar kādu parunāties,
tu vienmēr vari runāt ar mani.
Vai tu to zini?
Jā.
Tu vari ar mani runāt par visu.
Es tagad gribu iet atpakaļ.
Labi. Ej spēlēt.
Ko jūs darāt?
Nē...
Stīvens nesen pārcieta insultu,
tāpēc nespēj runāt.
Un pagaidām par ģimeni rūpējos es.
Priecājos, ka abi esat šeit.
Aleks, kā tev klājas, draudziņ?
Labi.
Mēs tev uzdosim dažus jautājumus
par to, kas notika skolā, labi?
Rīt šurp atnāks cilvēki.
Viņi pārmeklēs māju,
tāpēc mums jābūt gataviem.
Detektīv, ienāciet!
Labrīt, Lilijas kundze!
Kā jums iet? - Labi.
Priecājos jūs atkal satikt. - Es tāpat.
Vai atceraties detektīvu Kolbertu? - Jā.
Mēs tikai gribam īsi paviesoties jūsu mājās,
apskatīties, kā Alekss dzīvo.
Un gūt priekšstatu par apstākļiem ģimenē.
Labi. - Paldies.
Un...
Sveiks, Aleks! Kā tev šodien klājas?
Viņš šodien ir mazliet kluss, vai ne? - Jā.
Labdien!
Sakravā mantas, Aleks.
Mēs rīt aizbraucam.
Nekāp pāri sāls līnijai!
Te ir policisti.
Ko, jūsuprāt, tas nozīmē?
Es nezinu.
Mums pieklauvēt? Atbraukt vēlāk?
Varbūt jāpieklauvē.
Un ko teiksim?
Kā to paskaidrosim?
Jā, es nezinu.
Vienkārši... - Lūk.
Kas tur ir?
Vai tas ir policists?
Tas ir Pols.
Jūs viņu pazīstat? - Jā.
Sveiki!
Pol?
Pol,
ko tu tur dari? - Pagaidiet.
Velns!
Netuvojies!
Pol!
Pol, beidz!
Beidz!
Ak dievs!
Nolādēts!
Tu nolādētais, sīkais...
Pol, lūdzu.
Lūdzu.
Metjū?
Metjū!
Nē.
Metjū!
Nē.
Metjū?
Nu taču!
Metjū?
Kurš...
Ļoti labi. Tieši tā.
Pareizi.
Ak nē!
Ak dievs!
Laidiet mani! Laidiet mani!
Metjū?
Mīļā, paskaties ārā,
ko viņi izdarījuši ar pagalmu.
Džeremij, visur mētājas stikli.
Atrodi viņas kurpi! Ak dievs!
Ak dievs!
Virtuvē ir kaut kāds vīrietis.
Aleks?
Metjū!
Es tevi atradu.
Aleksa vecākus joprojām kaut kur baro ar zupu.
Bet to nedara Alekss.
Viņš pārcēlās uz citu pilsētu
un dzīvo pie citas tantes.
Dzirdēju, ka tā esot jauka kundze.
Visi klases skolēni
atgriezās pie saviem vecākiem.
Daži no viņiem
šogad pat atsāka runāt.
PAZUŠANAS STUNDA
Tulkojusi Aija Apse
PAZUŠANAS STUNDA