Skoči.
MAGACIN
MENADŽER
Zdravo.
Došao sam na intervju.
Izvoli, sedi.
Dobro.
Odmah se vraćam.
Nisi se pomerio.
Rekli ste da čekam.
Ostao si ovde celu noć?
Rekli ste: „Sedi.”
Da li znaš ko sam ja?
Mogu da pretpostavim.
Vi ste Čuvar.
Šta su ti pričali o nama?
Da ste vladajuće telo kosmosa.
Osnivači Fenjera. Bilo vas je dvanaest.
Jedan je nedavno preminuo.
Moje saučešće.
Hvala.
Takođe, svi ste plavi.
Mislimo da je razgovor prijatniji,
ako sam u ljudskom obliku.
Mogu li da pitam nešto? -Izvoli.
Zelene Fenjere bira prsten.
Zašto onda intervjuišete ljude za posao?
Zbog tvog saučešća.
Treba li nešto da kažem?
U ovom trenutku većina kandidata pita: „Zašto baš ja?”
Ne. Ja znam zašto baš ja.
Mama!
Dolazim, Markuse.
Da li se bojiš?
Da!
Šta se desilo?
Bože!
FENJERI
Misteriozni heroj, poznat kao Zeleni Fenjer,
još jednom je spasao grad od katastrofe.
Njegov identitet i dalje nije poznat,
ali danas je dao sledeću izjavu, citiram:
„Iako ne vidite moje lice,
znajte da je moja borba protiv zla nepokolebljiva.
U noći kad mi je dat prsten,
pitali su me samo jedno, da li se bojim.
Odlučan sam u toj borbi kao i tada. Neustrašiv sam.”
Jesi li poludeo?
Kako da se ne plašim?
Digli su me iznad kreveta.
Bio sam u mehuru...
Daj mi pištolj, Džoni.
Svetlo je bilo zeleno.
To je bio test
za tog Fenjera. Hteli su mene.
Već smo ovo prošli. To je bio košmar. Nema mehura.
Ima. Upravo je rekao.
Daj mi pištolj, Džoni.
Pitali su ga isto što i mene.
Misliš da je to slučajno?
Plašiš me. -„Da li se bojiš?”
Zašto mi ne veruješ?
Jer je nemoguće poverovati.
Ali veruj mi, ako mi ne predaš taj pištolj,
poslaću te na onaj svet!
Ne bih nikoga povredio, Berni.
Ovo ti je pomutilo razum i ovako više ne može.
A kad se vratimo iz škole, bolje da te nema.
Da li je narednik Stjuart dostupan?
Nije.
Mogu li da pomognem?
Kada očekujete da se vrati?
Nisam sigurna.
Ko ste vi?
Jeste li vi njegova supruga?
Bernadet.
Molim vas, prenesite mužu
da Čuvari upućuju izvinjenje zbog stresa
koji je izazvala naša poslednja komunikacija.
Želeli bismo da nadoknadimo
svaku nanetu štetu.
Ne razumem...
Izveštaji pokazuju
da mnogi kandidati za Zelenog Fenjera
prolaze kroz
emocionalne poteškoće.
Hoćete da kažete da ste vanzemaljac?
Ja sam međugalaktička vrsta, ne potičem sa Zemlje. Da.
Dokažite.
Molim?
Delujete mi kao neka nesrećna belkinja.
Dokažite.
Moj prirodni izgled ljudima deluje uznemirujuće.
Ne uznemiravam se.
Pokažite mi.
Pijete li kafu?
Izvinite zbog nereda.
Deca su radila test.
Imate još dece osim ove?
Da. Učenike. Ja sam nastavnica.
Znači, vi ste mog muža podigli iz kreveta.
Nikada nismo imali Zelenog Fenjera sa Zemlje.
Sada shvatamo da je prstenov izbor neobičan
za vašu vrstu.
Da li nameravate da ovo sredite?
Svi s kojima Džoni razgovara misle da je poludeo.
Skoro svake noći se napija do besvesti.
Moja porodica se raspada.
Sistem je nesavršen.
Ovo je najbolje što mogu.
Zar ne znate za rasne razlike na Zemlji?
Nepravedno je pitati crnog čoveka u Americi da li se boji.
Kad kažete „crnog”, mislite
braon?
Izloženi smo progonu svaki dan, ali ne odustajemo,
i često budemo bolji od svih ostalih. Da li to znate?
Nisam znala.
Ni u svemiru nas ne primećujete.
Ljudi imaju relativno kratak životni vek.
Ovo može biti nova prilika.
Ono što je prsten video u vašem mužu je u njegovim genima.
Vi ste vrlo snažna žena.
Vaš potomak bi jednog dana
mogao biti odličan kandidat.
To je daleko u budućnosti.
A šta ako se i on plaši?
Onda pada na testu.
A ako ga naučim da bude neustrašiv?
To bi sigurno privuklo našu pažnju
kad za to dođe čas.
A tada,
da li će dobiti fer šansu?
Imate moju reč.
Vi ste posetili moju majku?
Da.
Znate li da je policija došla kad je pokušala da unovči onaj dijamant?
Nisu verovali da je njen.
Žao mi je što je kroz to prošla.
Da, preneću joj.
Tvoj otac je bio marinac. Zato si i ti postao?
Da, gospođo.
I to je deo puta.
Puta?
Postao sam marinac da bih stigao dovde, da sedim sa vama.
Dobro, krenimo odatle, Džone Stjuarte.
Ili...
Zastavniče Džone Stjuarte, je li tako?
Bivši zastavnik.
Nemaš drugu odeću u kolima? Za trening?
Ne, gospodine.
Ja sam naručio. Uzeo sam ti odrezak i pivo.
Hvala.
Zašto si u uniformi?
Razumeo sam da je u pitanju nacionalna bezbednost.
Poenta sastanka u restoranu je diskrecija.
Nema mnogo snajperista kao ti.
Tvoj učinak je besprekoran.
Strpljiv si. -Ovo je meta?
POVERLJIVO
Kodno ime je Sivi Vuk. Pere novac...
Ne zanima me čovek. Reci mi za misiju.
Nemoguće je ući mu u trag.
Postoji samo jedno mesto na koje se uvek vraća.
Skrovište za koje verujemo da je njegovo, na Kamčatki.
Ne znamo koliko često ide ni koliko ostaje.
Želite da ga čekam.
Da ostanem dok se ne pojavi.
Moglo bi da potraje nedeljama. Možda i mesecima.
Koliko ih je bilo pre mene?
Zašto misliš da nisi prvi?
Imate podatke o udaljenoj planinskoj oblasti
i mapu tog mesta. Znači da je neko već bio tamo.
Trojica.
Poslednji se mesecima ne javlja.
Ako prihvatiš misiju, uradićemo drugačije.
Imaćeš dugme za paniku.
Ne treba mi to.
Ne paničim, gospodine.
Sredi privatne stvari pre nego što kreneš.
Da.
Kako ti je otac?
Gospodine?
Bili smo zajedno u jedinici posle obuke.
Čuo sam da je imao problema.
Mnogo je bolje.
Hvala.
Nisam te čuo kad si ušla.
Kauč ti je postao previše udoban?
Bolje nego motel.
Moramo ovo da sredimo, Džoni.
Znam.
Ti nikad nećeš nositi taj prsten.
Znam da mi ne veruješ.
Sad verujem.
I žao mi je što su te svi tretirali kao da si lud.
I ja sam.
Zašto sad?
Šta se promenilo?
Jedna od šefova Zelenih Fenjera svratila je pre neki dan.
Izvinila se što te nisu izabrali.
Šta je rekla?
Da sistem nije savršen.
I da to može biti Džon.
Naša beba?
Tako je.
Ne razumem.
Zašto si postao marinac?
Zašto ja podučavam?
Da budemo bolji od onoga odakle dolazimo.
Da dokažemo, bogzna kome, da vredimo.
I nismo razbili sve stereotipe i savladali sve strahove
da bi tebe kaznili
zato što se plašiš da napustiš ljude koje voliš.
Ne postojimo za njih, znaš to.
Ni ovde, ni tamo gore.
Isto sam i ja rekla. Ali ne možemo to da prihvatimo.
Ne možemo da verujemo da će naši sinovi, ma koliko dobri bili,
biti zaobiđeni.
Zašto ne Aron ili Markus?
Ne, oni su već preveliki.
Već znaju za strah.
A mislim i da se Čuvaru svideo Džon.
Videlo se.
Kako se pravi Zeleni Fenjer?
Čitala sam.
Treba da ga naviknemo na strah,
da nauči sve što ti imaš
i sve što Fenjer kog su izabrali nema.
Ne znam.
U noći kad su te odbili
sve je počelo da se raspada.
Ovo nam je šansa da to spasemo.
Mrzeće nas.
Neka bude tako.
Nije idealno vreme, ali jedino nas tako neće videti.
Onda je idealno.
Kad završiš misiju, pritisni ovo dugme.
Ako nešto pođe po zlu i treba ti izvlačenje...
Javiću se kad završim misiju.
Srećno. -Da.
Nečasno sam izbačen iz vojske.
Objasni.
Nečasno ili izbacivanje?
Više me zanima neposlušnost.
Toga nije bilo.
Imao sam misiju i nisam uspeo da je završim.
Ne deluješ kao neko ko odustaje bez razloga.
Da je bilo razloga, to bi bilo poverljivo.
Ono o čemu ću govoriti je takođe poverljivo.
Imate moju reč, sve ostaje među nama.
Šta znaš o Sinestru?
Samo ono što sam video na vestima. Otkazao je poslušnost.
Ubio jednog od vaših Čuvara. Hal Džordan ga je sredio i zatvorio.
A šta misliš o Halu Džordanu? -Ništa.
Kako ništa? -Ne razmišljam o njemu.
Moraš nešto da misliš.
Izabran je umesto tvog oca.
Moj otac je časno služio ovoj zemlji.
Poštuje svakoga kome je posao da štiti ljude.
Tako je i mene naučio.
Sinestro je bio Džordanov učitelj.
Kao očinska figura.
I dalje gaji snažna osećanja prema njemu.
To je...
zabrinjavajuće.
To je ljudski.
Volimo one koji su nas podigli.
Čak i kad su ludi.
Srećan ti rođendan
SREĆAN ROĐENDAN DŽONE
Srećan ti rođendan
Srećan rođendan, dragi Džone
Srećan ti rođendan
Poželi želju, sine.
Imamo nešto za tebe. Zatvori oči.
Zašto zatvaraš oči, Markuse?
Hoću da bude dres za bejzbol.
Ne možeš da staneš u Džonove majice.
Otvori.
Čekaj, tražio sam bojice.
Mislimo da si sa pet godina spreman da znaš svoju sudbinu.
Kad porasteš, bićeš Zeleni Fenjer, sine.
Sigurno si se pitao zašto te tretiramo drugačije.
Spavaš odvojeno od braće.
Ne ideš s njima u školu. -Samo ga više volite.
Dečaci, ovo je ozbiljno.
Kad si bio beba, Čuvari, oni koji upravljaju celim univerzumom,
došli su da nam kažu da žele da ti budeš sledeći Zeleni Fenjer.
Da moramo da te treniramo
i da će slati ptice da nas nadgledaju.
One izveštavaju Čuvare.
Zato toliko voliš ptice, sine.
Znam da voliš da crtaš i da si želeo bojice,
i možeš još malo time da se baviš.
Ali od ove godine počinje tvoja prava obuka.
Šta treba da radim?
Traže da se ne bojiš.
Uvek birate njega.
Arone.
Ne smeš da brineš o njemu.
Ne smeš da brineš ni o kome osim o sebi.
Ne želiš da Čuvari pomisle da to ne želiš, zar ne?
Ne, gospođo.
Šta je to?
Pazi, Markuse. Daj to Džonu.
Imaš metu, sine.
Sad moraš da naučiš da pucaš. Spreman?
Zato si postao snajperista?
Dobro gađam.
Nisam te to pitala.
Mogu da pogodim metu sa više od kilometra.
Znači, prija ti ta udaljenost?
To je metafora?
Pitate da li sam blizak s nekim i da li će mi to odvlačiti pažnju?
Da. To pitam.
Volim da budem sam. I ništa mi ne odvlači pažnju.
A tvoji roditelji?
Zameraš li im strogu obuku?
Imate li vi porodicu?
Na svet dolazimo sami, a tako i odlazimo.
To je tužno.
Stvarno?
Teško je objasniti porodicu nekome ko je nema.
Ali ta strogoća ide uz to.
To je bilo dobro, sine. Baš dobro.
Idi tamo i postavi još jednu jabuku.
Trebalo je da postaviš antenu.
Mislio sam da je bolje da trenira.
Mislio si? Tu nema šta da se misli.
Moramo da je postavimo.
Pare od dijamanta su potrošene. Treba nam još delova.
A ja treba da im javim koliko dobro napreduje.
Ne znamo ni koga da zovemo. Rekli su da nas posmatraju.
Ne prepuštam to njima.
Vidi, tata! Kao Vilijam Tel.
Gađaj jabuku na mojoj glavi.
Uradi to.
Šta?
Da vidimo da li se plaši. Hajde.
Strah je zarazan.
Pitaj ga ono što su tebe pitali.
Da li se bojiš?
Ne, gospodine.
Ovo je potrebno.
Obojici.
Ovo je sos od jabuka. Mogu li da ga jedem?
Mislim da otac ima nešto bolje za tebe.
Zaslužuješ čizburger, momče.
Moj sin.
Hajde.
A voliš li svoje roditelje?
Da.
Naravno da ih volim. Njima dugujem sve.
Duguješ im? -Da.
A kako planiraš da im se odužiš?
Dobiću ovaj posao.
A ako ne dobiješ?
Dobiću.
Kako si tako siguran?
Naučili su me da budem siguran.
U pravu sam.
Ne kaže to. -Šta kaže?
Ne smeju da puste reč „sranje” na radiju.
Jesu li ovo reči:
„Ako voliš ribu i griz i sva ta fensi sranja?”
Kako on to može da zna? Nije ni crnac.
Lik sluša klavirsku muziku.
Znaš da ga mama tera...
Znaš da ga mama tera na to.
Ali on sluša kroz zid. Čujem ga.
Da, to su reči.
Rekao sam ti! -Samo to pričaš
da bi se Aronu dopao.
Molim te. Znaš ceo tekst?
Pokaži.
Plašićeš se njih ceo život?
Trude se da te učine jadnim.
„Jej-jer.”
Priča kao beli dečak po imenu Henri.
Džone, izlazi.
Ali mama, mi smo tražili da repuje.
Ovo nije zbog pesme. Ovo je obuka.
Neće preživeti tamo. Nije bio na ovakvim mestima...
Nismo te pitali za mišljenje.
Izađi iz kola, sine.
Izvini.
Dobro. -Šta ima, mališa?
Zanima me zašto nisi pritisnuo dugme za paniku.
Imao sam misiju da završim.
Možda si bio tvrdoglav.
Imao sam misiju
da završim.
Zbog obuke si sigurno bio veoma usamljen.
Ljudi zahtevaju visok nivo socijalne povezanosti.
Ta izolacija je onda u suprotnosti s vašim programiranjem.
Ljude ne programiraju. Odgajaju nas.
Ne razumem razliku.
Pa, ona postoji.
Kuda ćeš?
Stani. Ne.
Ne. -Hajde.
Džone.
Ostavila sam ti krmenadlu.
Tanjir ti je u mikrotalasnoj.
Ako postaneš Zeleni Fenjer,
bićeš još udaljeniji od porodice.
Nije problem.
Nećeš im
nedostajati? -Ne.
A oni tebi?
Proveli smo 18 godina u istoj kući.
Naučio sam da mi nedostaju.
Mama!
Mogu li napolje s Markusom i Aronom? Uradio sam sve.
Mama?
Sa deset godina svakog dana pokazuje neustrašivost...
Halo? Recite nešto.
Obećali ste.
S kim pričaš?
Jesu li to bili Čuvari? Zašto ne odgovaraju?
Možda ne odgovaraju jer ne vide rezultate.
Još se plašiš.
Ne plašim se ničega. Ptice treba to da im govore.
Pa, ne govore.
Onda ptice lažu.
Dokaži.
To je bilo dobro.
Veoma dobro.
Idemo po čizburger.
Nije gotov.
Kako to misliš?
Pusti Džona da puca.
U šta?
U jabuku na tebi.
Kaže da se ne plaši.
Da vidimo.
Možeš li to, sine?
Berni, možda da idemo postepeno...
Džon može da pogodi muvu u letu.
Da.
Izgleda da ptice ipak ne lažu.
Ne moraš to da radiš.
Daj da vidim.
Darovit si, sine.
Znam da bi, da je do tebe, više crtao.
Moram da treniram. Nema vremena za crtanje.
Ne znači da to manje želiš.
Neke stvari su ti urođene.
Kao ptice, crtanje...
Ljubav prema ocu.
Nemaš čega da se stidiš.
Znaš koliko dečaka nema oca koga mogu da vole?
Uplašio sam se.
Normalno je da ne želiš da povrediš one koje voliš.
Ljubav je najvažnija stvar koju imamo.
Zato te toliko forsiramo.
Hoćemo da uspeš. Jer te volimo.
Ptice su bile u pravu.
Nisam dovoljno dobar.
Izmislila sam to za ptice.
Sve ovo pravimo hitnim,
kao da moraš odmah da poletiš, jer
ne znamo kad će te pozvati
da budeš Fenjer.
A ne znamo jer...
Bio si u pravu.
Čuvari nam ne odgovaraju.
Lagala si?
To što ne odgovaraju ne znači da ne slušaju.
Verovatno i ne znaju ko sam.
Znaju te oni dobro.
Bolje nego što su znali Hala Džordana.
I znaju da si bolji.
On ima prsten
jer je imao privilegiju da u svom životu
ne upozna strah.
A mi tebi dajemo tu istu prednost.
Vidim to u tebi.
Vidim te u toj uniformi i sve nas ponosne.
Ali nisam izabran.
Ponekad
crnac mora sam da se izbori za priliku.
To ne znači da nisi dovoljno dobar ili bolji.
Samo to da nas ne primećuju.
Zato je potrebno da se istaknemo.
Ako želiš da odustaneš jer smo te lagali, razumem.
Ali ne razmišljaj o tome da li će te izabrati.
Izaberi sam sebe.
Spreman sam da pucam.
Probudiću tatu.
Ne, neću tatu.
Hoću tebe.
Znala sam da možeš, sine.
Idemo po čizburger.
Mrzim čizburgere.
Onda više ne moraš da ih jedeš.
Cenim tvoju iskrenost o porodici.
Zašto imam osećaj da sledi „ali”?
Zato što i dalje kriješ neke stvari od mene.
Kao moj otkaz iz vojske? -Da.
Rekao sam sve što mi je prijatno da kažem.
Ako želiš ovaj posao,
ispričaćeš i ono što ti nije prijatno.
Devet meseci.
Rekao si da će potrajati.
To je baš dugo. -Toliko je trebalo.
Mislili smo da si mrtav. Pretpostavljeni su poludeli.
Mogli ste da pošaljete izviđački avion, umesto Džordana.
Nismo...
baš.
Zamenik ministra odbrane bio je u striptiz klubu.
Za šankom sedi i drži govor Hal Džordan.
Počnu da piju.
Zamenik spomene da se Sivi Vuk kreće ka svom skrovištu.
Džordan poleti u nebo, pravo ka Kamčatki.
Raznese kompleks, a Sivog Vuka odvede ga u Gvantanamo.
Sad imamo traženog teroristu, ne mrtvog već u pritvoru.
I gomilu besnih Rusa
koji pitaju ko je spalio trista hektara njihove teritorije.
Srećom, američka vojska može da preuzme odgovornost za to,
ali ima jedan mali problem.
Nismo smeli da budemo tamo. -Nismo.
A nije ni Džordan.
Neko mora da preuzme krivicu da ne ispadne da nam se spoljna politika
oslanja na pijane superheroje po klubovima.
Hvala.
Da. Dobro.
Znaš li na šta pristaješ, sine?
Bio si tamo svojom voljom.
Tvoj otkaz biće nečastan.
Ali svi gore će znati šta si uradio za svoju zemlju.
Da. Razumem.
Bog te blagoslovio.
Koliko ćeš još da tuguješ po mojoj kući?
Koliko god mi dozvoliš.
Prokleti Hal Džordan.
Sav moj trud je izgubljen.
Sve što si izgubio može da se vrati.
To su godine mog života, mama.
Devet meseci sam bio sam, jeo insekte i bobice.
Ti i ne jedeš meso.
Otvori. Ja već jesam.
Šta je to?
Nisam se prijavio za umetničku školu. -Ja sam.
Hoćeš da ideš, zar ne? -Zašto si to uradila?
Vreme je da se pridigneš
i prestaneš da trošiš moju struju.
U redu. A...
Šta je sa mojom sudbinom?
Put se nije promenio.
Ovo je samo zaobilaznica.
Ako ostaneš ovde i plašiš se da je sve gotovo,
onda se bojiš.
A ako se bojiš...
Onda je gotovo.
Tačno.
Hrabrost je savladan strah, sine.
Možeš da brineš,
ali moraš da budeš dovoljno hrabar da ipak pokušaš.
Jer jednog dana, svaki dečak će želeti da bude kao ti.
Ali do tada
moraš da budeš srećan.
Od kad te briga da li sam srećan?
Još si ljut zbog onih bojica?
Hvala što si pristao da se nađemo, g. Stjuarte.
Hvala vama.
Već znaš da
tražimo dobro obučenog kandidata za poseban projekat.
Imaš dobru preporuku.
Provera je jednostavna.
Crtaćeš po sećanju.
Što detaljnije, to bolje.
Može? -Da.
Nacrtaj zgradu u kojoj se nalazimo.
Možeš li da zamisliš sat,
po mogućstvu tvog oca ili majke?
Da. Očev.
Odlično.
Sada, g. Stjuarte,
molim te
stavi prsten
i manifestuj očev sat.
Moraš da zamisliš svaki njegov deo da bi se pojavio.
Samo razmišljaj o njemu, projektovaće se.
Odlično.
Pratimo tvoj napredak.
Sada idi, ili ćeš zakasniti na intervju.
Koji intervju?
Onaj koji si čekao.
Skoči.
Potvrdi, molim te, da zbog Hala Džordana
više nisi u vojsci? -Da.
Da li bi rekao
da je, zato što je Hal Džordan izabran umesto tvog oca,
tvoj porodični život
komplikovan?
Da.
Bio bi bliži svojoj braći?
Da.
Da li je sve to kod tebe izazvalo
animozitet prema Halu Džordanu?
Ne.
Upravo si rekao da je on razlog tvog otpuštanja iz vojske.
Nije on kriv. Radio je po naređenju.
Zapravo, nije.
U stvari,
više puta smo ga opominjali da ne koristi svoje moći
u zemaljskim sukobima.
Da li bi ti bilo prijatno da zameniš Hala Džordana?
Podrazumeva se da bi on morao da veruje
da si ti samo njegova rezerva.
Da li je to moje naređenje?
Ako dobiješ posao, da. To bi bilo naređenje.
Onda nije važno da li mi je prijatno.
Čestitam,
Džone Stjuarte.
Mama. Tata.
Nećete verovati.
Evo ga, neponovljivi Džon Stjuart.
On je junior, zar ne? Tako ga zovete?
Zovemo ga Džon.
Juniore, Hal Džordan. Drago mi je.
Da, drago mi je.
Jeste, zar ne? Upravo sam im govorio
da moram da upoznam svog štićenika.
Ne znam kako su
veliki plavi šefovi izabrali njega,
ali ako ste ga odgajali vas dvoje, biće najbolji.
Vi ste prava čestita američka porodica.
Juniore, da izađemo i porazgovaramo o rasporedu.
I...
Hvala na gostoprimstvu.
Dolaziš, juniore?
Impresioniran ili stidljiv?
Ni jedno ni drugo.
Osećam malo
tenzije.
Ne, samo...
Ovo mi mnogo znači.
Želeo sam da im sam kažem.
Dođavola.
Pokvario sam nešto?
Ne, gospodine. U redu je.
Sigurno? -Da.
U redu je? -Da.
Siguran si? -Aha.
Dobro.
Jer iskreno...
Briga me šta očekuješ.
Pretpostavljam da želiš ovaj prsten.
I ne treba mi jebeni pomoćnik, niti rezerva.
A jedini način da ga dobiješ je preko mog mrtvog tela.
Počećemo obuku u ponedeljak ujutru. Radujem se tome.
Mislim da mu se sviđam.
ZASNOVANO NA LIKOVIMA IZ DC UNIVERZUMA
Prevod titlova: Danijela Todorović