Sari!
MAGAZIE
Bună!
Am venit la interviu.
Ia un loc înăuntru!
Da.
Revin.
Nu te-ai mișcat.
Mi s-a spus să aștept.
Ai stat aici toată noaptea?
Ai spus să iau loc.
Știi cine sunt?
Am idee.
Ești Gardiană.
Și ce ți s-a spus despre noi?
Sunteți conducătorii cosmosului.
Fondatorii Lanternelor. Ați fost 12.
Recent, unul a murit.
Condoleanțe.
Mulțumesc.
Și sunteți toți albaștri.
Considerăm că interviul e mai plăcut...
dacă am formă umană.
- Pot să întreb ceva? - Te rog!
Lanternele Verzi sunt alese de inele.
Cum se face că, dintr-odată, intervievați pe cineva pentru post?
Datorită condoleanțelor.
Ar trebui să spun ceva?
În momentul ăsta cei mai mulți întreabă: „De ce eu?”
Nu, știu precis de ce eu.
Mamă!
Vin, Marcus.
Ți-e frică?
Da!
Ce s-a întâmplat?
Doamne!
Eroul misterios cunoscut drept Lanterna Verde
a împiedicat din nou o catastrofă într-un mare oraș.
Încă nu avem date despre identitatea lui,
dar azi a făcut o declarație. Citez:
„Deși nu-mi vedeți fața,
să știți că angajamentul meu de a lupta cu răul n-o să se clatine.
Când am primit inelul
am fost întrebat un singur lucru, dacă mi-e frică.
Sunt la fel de ferm hotărât acum ca și atunci. Sunt neînfricat.”
Ai înnebunit?
Cum naiba să nu-mi fie frică?
Am fost săltat din pat.
Eram într-o bulă...
Dă-mi arma, Johnny!
Lumina era verde.
A fost un test...
ca să fii Lanternă și m-au vrut pe mine.
Am mai discutat asta. A fost un coșmar. N-a fost nicio bulă.
Ba da. Tocmai a spus.
Dă-mi pistolul, Johnny!
L-au întrebat ce m-au întrebat și pe mine.
Crezi că e o coincidență?
- Mă sperii. - „Ți-e frică?”
De ce nu mă crezi?
Pentru că e de necrezut!
Dar poți să crezi că, dacă nu-mi dai arma,
te omor!
Nu făceam rău nimănui, Bernie.
Chestia asta ți-a luat mințile, nu mai puteam face asta.
Când venim de la școală, ai face bine să nu fii aici.
Sergentul Stewart e disponibil?
Nu.
Te ajut cu ceva?
La ce oră îl aștepți?
Nu știu sigur.
Tu cine ești?
Ești soția sergentului Stewart?
Bernadette.
Te rog, spune-i soțului tău
că Gardienilor le pare foarte rău pentru orice traumă persistentă
cauzată de ultima comunicare.
Am vrea să compensăm
orice neplăcere care ar fi putut apărea.
Nu înțeleg...
Ni s-a raportat
că mulți candidați luați în calcul pentru rolul de Lanternă Verde
au avut parte de...
tulburări emoționale.
Îmi spui că ești extraterestră?
Sunt dintr-o specie intergalactică care nu s-a născut pe Pământ, da.
Dovedește-o!
Poftim?
Îmi pari doar o albă nefericită.
Dovedește-o!
Am descoperit că forma mea naturală poate tulbura oamenii.
Nu mă tulbur.
Arată-mi!
Bei cafea?
Scuze pentru dezastru.
Copiii au dat test.
Ai mai mulți copii?
Da. Mă refer la elevi. Sunt profesoară.
Așadar, mi-ați săltat soțul din pat.
N-am avut niciodată o Lanternă Verde de pe Pământ.
Acum înțelegem că procesul de selecție al inelului e neobișnuit
pentru specia voastră.
Aveți de gând să reparați asta?
Toți cred că Johnny și-a pierdut mințile.
E beat-mort în fiecare seară.
Familia mea se destramă.
Sistemul e imperfect.
E tot ce pot face.
Cunoști diferențele rasiale de pe Pământ?
Pricepi ce nedrept e să întrebi un Negru din America dacă-i e frică?
Prin Negru înțelegi...
piele maronie?
Suntem terorizați zilnic de persecuție și tot ajungem
uneori mai bine decât toți cei din jur. Știai asta?
Nu.
Chiar și în spațiu ne desconsiderați.
Oamenii au o viață relativ scurtă.
Poate că asta oferă oportunități.
Ce a văzut inelul la soțul tău poate fi bagajul genetic.
Ești o femeie extraordinară.
Într-o bună zi, vlăstarul vostru ar putea
să fie un candidat excelent.
Peste multă vreme. Ce...
Și dacă și lui îi e frică?
O să rateze.
Și dacă îl cresc să fie neînfricat?
Cu siguranță ar garanta atenția noastră...
la momentul potrivit.
Iar când vine clipa...
cum știu că o să aibă o șansă corectă?
Ai cuvântul meu.
Tu ai vizitat-o pe mama?
Da.
Știi că a venit poliția când a încercat să vândă diamantul.
Nu credeau că e al ei.
Îmi pare rău că a pățit asta.
Da, o să-i spun.
Tatăl tău era pușcaș marin. De asta te-ai făcut și tu?
Da, dnă.
Și face parte din traseu.
Traseu?
M-am făcut pușcaș marin ca să ajung aici, vizavi de tine la masă.
Să începem de aici, John Stewart.
Sau...
Sergent major John Stewart, nu?
Fost sergent major.
Nu ai alte haine în mașină? O geantă de sală?
Nu, dle.
Am comandat. Ți-am luat friptură și bere.
Mulțumesc.
Nu voiam să porți uniformă.
Mi s-a spus că ține de securitatea națională.
Ne vedem la restaurant pentru discreție.
Nu mai sunt mulți lunetiști ca tine.
Ai un palmares impecabil.
- Ești răbdător. - E ținta mea?
SECRET
Numele de cod e Lupul Cenușiu. Spală bani...
Nu-mi pasă de tip. Zi-mi detaliile misiunii!
E de negăsit.
E un singur loc în care știm că revine.
E un refugiu pe care îl are în peninsula Kamceatka.
Habar n-avem cât de des se duce acolo sau cât stă.
Vrei să-l aștept.
Să rămân acolo până apare.
Poate dura săptămâni. Poate câteva luni.
Câți au mai fost înaintea mea?
De ce crezi că nu ești primul?
Sunt date despre un loc izolat din munți,
o hartă rudimentară a refugiului, deci cineva a fost.
Trei.
Ultima echipă a dispărut acum niște luni.
Dar, dacă accepți misiunea, facem altfel.
O să ai buton de panică pentru extragere.
Nu vreau.
Nu mă panichez, dle.
Pune-ți totul în ordine înainte să pleci.
Da.
Ce face tatăl tău?
Poftim?
Am fost camarazi după instrucție.
Am auzit că are probleme.
E mult mai bine, dle.
Mulțumesc.
N-am auzit când ai venit.
Canapeaua e prea confortabilă?
Mai bine ca la motel.
Trebuie s-o rezolvăm, Johnny.
Știu.
Nu aveai cum să porți inelul.
Știu că nu mă crezi.
Acum te cred.
Și îmi pare rău că toți te cred nebun.
Și că am crezut și eu.
De ce acum?
Ce s-a schimbat?
O șefă a Lanternei Verzi a venit deunăzi.
A cerut scuze că nu te-au ales.
Ce-a zis?
Niște abureli despre imperfecțiunea sistemului.
Dar ar putea fi John.
Copilul nostru?
Exact.
Nu înțeleg.
De ce ai devenit pușcaș?
De ce mă trezesc și predau?
Să fim mai buni decât cei de unde venim.
Să arătăm Dumnezeu știe cui că avem o valoare.
Și n-am spart orice stereotipuri și am înfruntat orice frici
ca să fii penalizat
pentru că ți-e frică să părăsești persoanele iubite.
Bernie, ei nu ne văd, știi bine.
Aici, jos, sau acolo, sus.
Și eu am zis la fel. Dar nu putem accepta asta.
Nu putem să creștem trei fii și să credem că, oricât ar fi de buni,
o să fie neglijați.
De ce nu Aaron sau Marcus?
Sunt prea mari.
Au cunoscut deja frica.
Și apoi, cred că Gardiana l-a plăcut pe John.
S-a văzut.
Cum descoperi o Lanternă Verde?
Am citit.
Îl condiționăm să se obișnuiască cu frica.
Îl antrenăm să fie ce au văzut ei în tine
și tot ce nu e Lanterna aleasă de ei.
Nu știu.
În noaptea în care te-au respins
totul a început să se destrame.
Avem șansa să refacem tot.
O să ne urască.
Asta este!
Nu e vremea ideală pentru sărituri, dar numai așa nu ne văd.
Atunci, e ideal.
Când misiunea e gata, apasă butonul.
Dacă ceva merge prost și vrei să fii extras...
O să aflați când misiunea e îndeplinită.
- Noroc! - Mersi.
Am fost lăsat la vatră cu dezonoare.
- Detaliază! - Ce anume?
Lăsarea la vatră sau dezonoarea?
Mă interesează mai mult nesupunerea.
Nu sunt nesupus.
Am avut o misiune și am eșuat.
Nu pari un tip care cedează fără motiv.
Dacă a existat un motiv sau o cauză, ar fi la secret.
Multe dintre cele discutate o să fie „secrete”:
Ai cuvântul meu că nu se află nimic.
Ce știi despre Sinestro?
Doar ce am văzut la știri. A dezertat.
A ucis un Gardian. Hal Jordan i-a tăbăcit fundul și l-a închis.
- Ce crezi despre Hal Jordan? - Nu cred.
- Nu crezi ce? - Nu cred nimic despre el.
Trebuie să crezi ceva.
A fost ales în locul tatălui tău.
Tata și-a slujit țara cu onoare.
Respectă pe oricine are sarcina de a proteja oameni.
M-a învățat să fac la fel.
Sinestro a fost profesorul lui Jordan.
Figură paternă.
El încă își apreciază mentorul.
E cam...
tulburător.
E omenesc.
Îi iubim pe cei care ne cresc.
Chiar dacă sunt nebuni.
La mulți ani!
LA MULȚI ANI!
La mulți ani
La mulți ani, dragă John!
La mulți ani!
Pune-ți o dorință, băiete!
Avem un cadou, puiule. Închide ochii!
De ce închizi ochii, Marcus?
Vreau să fie un tricou de baseball.
- Nu încapi în tricoul lui John. - Hei!
Deschide-l!
Am cerut culori!
Eu și tatăl tău credem că la cinci ani poți să-ți cunoști destinul.
O să fii Lanternă Verde când crești, fiule.
Probabil te întrebi de ce te tratăm altfel.
Nu dormi cu frații tăi.
- Nu mergi la școală cu ei. - Credeam că-l placeți mai mult.
Hei!
Băieți, e pe bune.
Când erai bebeluș, Gardienii, cei care conduc întregul univers,
au venit să ne spună că vor să fii următoarea Lanternă Verde.
Au zis să te antrenăm,
că o să trimită păsări să ne vegheze.
Le raportează Gardienilor.
De asta îți plac atât păsările.
Știu că-ți place să desenezi și vrei culori.
Poți să faci și asta.
Dar anul ăsta începe pregătirea adevărată.
Ce trebuie să fac?
Vor să ne asigurăm că ești neînfricat.
Mereu îl alegeți pe el.
Aaron!
Hei!
Nu-ți face griji pentru el.
Nu-ți face griji decât pentru tine.
Nu vrei să creadă Gardienii că nu vrei asta, nu?
Nu, dnă.
Ce-i asta?
Cu grijă, Marcus! Dă-i-o lui John!
Ți-am dat ținta, fiule.
Acum trebuie să înveți să tragi. Ești gata?
De asta ai ales să fii lunetist?
Sunt țintaș bun.
Nu asta întreb.
Lovesc o țintă de la peste 1,5 km.
Așadar, îți place distanța?
E o metaforă?
Mă întrebi dacă sunt apropiat de cineva sau dacă o să fiu distras în misiune?
Da. Asta întreb.
Îmi place să fiu singur. Și nu mă las distras.
Și părinții tăi?
Ești supărat că te-au antrenat riguros?
Ai familie?
Venim pe lume singuri și murim la fel.
E trist.
Zău?
Nu pot explica ideea de familie cuiva care nu are una.
Dar rigoarea e ceva ce vine de la sine în situația asta.
A fost bine, băiete. A fost foarte bine.
Du-te și așază alt măr!
N-ar trebui să montezi antena?
M-am gândit că mai bine îl antrenez.
Te-ai gândit? N-ai la ce să te gândești.
Trebuie s-o montăm.
Banii de pe diamant s-au terminat, Bernie. N-avem piese.
Și eu trebuie să-i sun și să le spun că e bine.
Nici nu știm pe cine să sunăm și au zis că veghează.
Nu las asta la mâna lor.
Uite, tată! Ca William Tell.
Zboară-mi-l de pe cap!
Fă-o!
Poftim?
Să vedem dacă-i e frică! Fă-o!
Frica e contagioasă.
Întreabă-l ce te-au întrebat.
Ți-e frică?
Nu, dle.
De asta e nevoie.
Pentru amândoi.
E sos de mere. Pot să mănânc?
Cred că tatăl tău poate mai mult.
Meriți un cheeseburger, băiete!
Băiatul meu!
Haide!
Îți iubești părinții?
Da.
Sigur că-i iubesc. Le datorez totul.
- Le ești dator? - Da.
Și cum vrei să-i răsplătești?
Obținând postul ăsta.
Și dacă nu-l obții?
Am să-l obțin.
Cum de ești așa de sigur?
Am fost antrenat să fiu sigur.
Știu că e așa.
- Nu e ce spune. - Spune?
Da. Nu se vorbește urât la radio.
Iar versurile adevărate sunt
„Dacă vă plac peștele cu mălai și fustele”?
De unde să știe? Nici nu e Negru.
Cioara asta ascultă muzică de pian.
Știi că mama îl pune să...
Știi că mama-l pune s-o facă.
Dar ascultă prin perete. Îl aud.
Da, astea sunt versurile.
- Ți-am zis eu! - O spui
doar ca să te placă Aaron.
Te rog! Știi toate versurile?
Cântă!
O să-ți fie frică de ei toată viața?
Încearcă să te facă vrednic de plâns.
„Da-da.”
„Da-da.” Vorbește ca un alb de duzină.
John, coboară!
Dar, mamă, noi l-am pus să cânte.
Aici nu se cântă. E un antrenament.
Nu supraviețuiește acolo. Nu ajunge în locuri ca...
Dacă voiam să știm ce crezi, întrebam.
Coboară, fiule!
Îmi pare rău.
- În regulă. - Ce faci, micuțule?
Sunt curioasă. De ce n-ai apăsat butonul de panică?
Aveam de îndeplinit o misiune.
Poate ai fost încăpățânat.
Aveam de îndeplinit
o misiune.
Pregătirea ta a condus la o mare singurătate.
Oamenii au nevoie de un nivel ridicat de legături sociale,
izolarea pare să fie diametral opusă cu programarea ta.
Oamenii nu sunt programați. Suntem crescuți.
Nu înțeleg deosebirea.
Ei bine, există una.
Unde te duci?
Stai, nu!
- Nu... - Haide!
John...
Ți-am oprit o friptură de porc.
Farfuria e la microunde.
Dacă devii Lanternă Verde,
o să fii mai izolat de familie.
Nu e o problemă.
Ei n-o să...
- ...îți ducă dorul? - Nu.
Nici ție... n-o să-ți fie dor de ei?
Am trăit în aceeași casă 18 ani.
Am crescut cu dorul de ei.
Mamă!
Pot să mă duc afară cu Marcus și Aaron? Mi-am făcut treaba.
Mamă?
La zece ani, demonstrează zi de zi că e neînfricat. E...
Sunteți acolo? Spuneți ceva!
Ați promis.
Cu cine vorbești?
Erau Gardienii? De ce n-au răspuns?
Poate că nu vorbesc fiindcă nu văd rezultatele.
Încă mai ești speriat.
Nu mă sperie nimic. Păsările ar trebui să le spună.
Nu le-au spus.
Atunci, păsările mint.
Demonstrează!
E bine, John.
E foarte bine.
Hai la un cheeseburger!
Nu a terminat.
Poftim?
Lasă-l pe John să tragă!
În ce să tragă?
În mărul de pe capul tău.
A zis că nu-i e frică.
Să vedem.
Poți s-o faci, fiule?
N-ar trebui să ne pregătim treptat?
John poate să împuște și o molie în zbor.
Da.
Până la urmă, poate păsările nu mint.
Nu trebuie să faci asta.
Să văd.
Ai talent, fiule.
Știu că, dacă ar fi după tine, ai desena mult mai mult.
Trebuie să mă antrenez. N-am timp de desenat.
Nu înseamnă că-ți dorești mai puțin.
Unele lucruri vin de la sine.
Păsările, desenul...
iubirea pentru tata.
Nu trebuie să-ți fie rușine.
Știi câți băieți n-au un tată pe care să-l iubească?
Mi-a fost frică.
E normal... să nu vrei să le faci rău celor pe care-i iubești.
Iubirea e cel mai important lucru pe care-l avem.
De asta te antrenăm așa.
Vrem să reușești. Pentru că te iubim.
Păsările aveau dreptate.
Nu sunt destul de bun.
Am inventat păsările.
Am făcut ca totul să pară presant...
ca și cum ar trebui să fii gata de zbor azi, pentru că...
nu știm când o să te cheme
și o să-ți ceară să fii Lanternă.
Și nu știm pentru că...
Aveai dreptate.
Gardienii nu ne răspund.
Ai mințit?
Doar pentru că nu răspund, nu înseamnă că nu ascultă.
Probabil nici nu știu cine sunt.
Știu foarte bine cine ești.
Te cunosc mai bine decât pe Hal Jordan.
Și știu că ești mai bun.
Inelul e la el
doar pentru că a avut o viață privilegiată,
în care n-a trebuit să se teamă.
Și noi îți oferim același dar.
Îmi dau seama că poți.
Te văd purtând uniforma, făcându-ne pe toți mândri.
Dar n-am fost ales.
Uneori...
un bărbat de culoare e nevoit să solicite atenția.
Asta nu înseamnă că nu ești bun. Că nu ești mai bun.
Înseamnă doar că nu ne văd.
Așa că o să ne facem văzuți.
Dacă vrei să nu te mai străduiești fiindcă te-am mințit, înțeleg.
Dar nu-ți mai face griji pentru alegere.
Alege singur!
Sunt gata să trag.
Mă duc să-l trezesc pe tata.
Nu tata.
Tu.
Știam că poți, fiule.
Hai să-ți luăm un cheeseburger!
Urăsc cheeseburgerii.
Atunci, nu trebuie să mai mănânci.
Îți admir candoarea față de familie.
De ce am senzația că o să spui „dar”?
Pentru că mai sunt lucruri pe care nu mi le spui.
- Lăsarea la vatră? - Da.
Ți-am spus tot ce nu mă deranjează să spun.
Dacă vrei slujba asta,
o să spui tot ce te deranjează.
Nouă luni.
Ai spus că durează.
- E mult timp. - Atât a fost nevoie.
Credeam că ai murit. Șefii și-au ieșit din minți.
Puteați trimite un avion în recunoaștere. Nu trebuia să-l trimiteți pe Jordan.
Nu am făcut-o...
Nu tocmai.
Adjunctul secretarului Apărării s-a dus la un club de striptease.
Cine era în centrul atenției? Afurisitul de Hal Jordan!
Au început să bea.
Adjunctului i-a scăpat o informație despre refugiul Lupului Cenușiu.
Bum!
Jordan a țâșnit spre Kamceatka.
A dat buzna, l-a înșfăcat pe Lupul Cenușiu și l-a lăsat la Guantanamo.
Așa că ne-am trezit cu un terorist căutat arestat, nu mort.
Și cu ruși înfuriați
care întreabă cine a scorojit o sută de hectare de pământ.
Din fericire, armata americană și-a asumat responsabilitatea nebuniei
cu o mică excepție.
- Nu trebuia să fim acolo. - N-am fost.
Și nici Jordan.
Și cineva trebuie să plătească, să nu se afle că politica noastră e
solicitarea ajutorului unui supererou beat dintr-un bar de striptease.
Mulțumesc.
Da. Bine.
Știi ce accepți, fiule?
Ai fost acolo din proprie voință.
O să fii lăsat la vatră cu dezonoare.
Dar cei sus-puși o să știe ce serviciu ai făcut țării.
Da, înțeleg.
Fii binecuvântat!
Cât o să mai jelești prin casă?
Cât mă lași.
Afurisitul de Hal Jordan!
S-a dus pe copcă munca mea.
Totul se poate recupera.
Sunt ani din viața mea, mamă.
Nouă luni am stat singur, mâncând fructe sălbatice.
Oricum nu mănânci carne.
Deschide-l! Eu am făcut-o.
Ce este?
- N-am candidat la Arte. - Am făcut-o eu.
- Vrei să mergi, nu? - De ce aș face-o?
Pentru că e vremea să te aduni
și să nu-mi mai consumi curentul.
Bine. Și...
cum rămâne cu destinul meu?
Calea nu s-a schimbat.
E doar un ocol.
Dacă vrei să stai în cameră și să te temi că s-a terminat,
înseamnă că ți-e frică.
Și, dacă ți-e frică...
S-a terminat.
Da.
Curajul e frica după ce s-a rugat, fiule.
Poți fi îngrijorat,
dar trebuie să ai curajul să mai încerci.
Fiindcă, într-o bună zi, fiecare băiețel o să vrea să fie ca tine.
Până atunci,
trebuie să fii fericit.
De când îți pasă dacă sunt fericit?
Mai ești supărat pentru culori?
Mulțumesc că ai acceptat să ne întâlnim, dle Stewart.
Mulțumesc. Cu plăcere.
Sunt sigur că ți s-a spus
că vrem un student bine antrenat pentru un proiect special.
Ai fost recomandat călduros.
Evaluarea e simplă.
O să-ți cer să desenezi niște obiecte din memorie.
Cu cât mai detaliate, cu atât mai bine.
- Începem? - Da.
Te rog să desenezi clădirea în care suntem.
Poți să faci un ceas,
de preferat al mamei tale sau al tatălui tău?
Da. Pe al tatălui meu.
Excelent.
Și acum, dle Stewart,
te rog...
să pui inelul pe deget
și să produci ceasul tatălui tău.
Trebuie să te gândești la tot ce e în el ca să meargă.
Doar gândește-te la el! O să se proiecteze.
Frumos lucrat!
Ți-am urmărit progresul.
Acum du-te, să nu ratezi interviul!
Ce interviu?
Cel pe care-l aștepți.
Sari!
Poți să-mi confirmi că din cauza lui Hal Jordan
- ...nu mai ești în armată? - Da.
Ai spune
că din cauză că Hal Jordan a fost ales în locul tatălui tău
familia ta e...
complicată?
Da.
Ești mai apropiat de frați?
Da.
Ceva din toate astea te-a făcut să nutrești...
gânduri rele față de Hal Jordan?
Nu.
Tocmai mi-ai spus că din cauza lui ai fost lăsat la vatră.
Nu e vina lui. A respectat ordine.
De fapt, n-a fost așa.
De fapt, l-am...
admonestat repetat fiindcă și-a folosit puterea
pentru a interveni în dispute terestre.
Ai fi împăcat cu gândul de a-l înlocui pe Hal Jordan...
știind că el ar crede
că ești doar rezerva lui?
Sunt ordine pentru mine?
Dacă primești slujba, da, astea ar fi ordinele.
Atunci, nu contează dacă sunt împăcat cu asta.
Felicitări...
John Stewart.
Mamă! Tată!
N-o să mă credeți.
Iată-l! Unicul John Stewart.
E Junior, nu? Așa îi zici?
Îi zicem John.
Junior, Hal Jordan. Încântat.
Și eu mă bucur să te cunosc.
Te bucuri, nu? Le spuneam alor tăi
că vreau să-mi cunosc noul protejat.
Și nu știu cum se face
că Șefii Mari Albaștri l-au ales, dar știu că, dacă...
Dacă l-ați crescut voi, o să fie la înălțime.
Sunteți buni ca pâinea caldă, o familie model.
Junior, ce-ar fi să ne plimbăm puțin și să discutăm programul și alte chestii?
Și...
vă mulțumesc pentru ospitalitate.
Vii, Junior?
Ești șocat sau timid?
Nici una, nici alta.
Am impresia că ești...
încordat.
Nu. Doar că...
îmi pare important.
Speram să le spun eu, atâta tot.
La naiba!
Am stricat surpriza?
Nu, dle. E în regulă.
- Da? - Da.
- E-n regulă? - Da.
- Sigur? - Da.
Bine.
Fiindcă, sincer...
Nu-mi pasă deloc ce speri,
dar cred că e vorba de inelul ăsta.
Și n-am nevoie de ucenic, nu vreau întăriri, la naiba!
O să primești inelul ăsta doar peste cadavrul meu.
Începem luni dimineață. Abia aștept, Junior.
Cred că mă place.
BAZAT PE PERSONAJE CREATE PENTRU DC
Subtitrarea: Anca Tach