…trei, patru, cinci, șase, șapte, opt.
Unu, doi, trei, patru…
Prin '93, tot primeam scrisori de la marile studiouri precum Warner
în care îmi propuneau să mă întâlnesc cu ei.
Mi se părea că e glumă.
De ce ar vrea o casă de producție de la Hollywood să mă întâlnească?
Eram un nimeni.
Și i-am spus această informație
unui prieten avocat, care e american, iar el a zis:
„Uite, nu e nimic rău dacă te duci să-i întâlnești.”
Așa că am acceptat o invitație și m-am dus la Warner Bros.
Și, timp de aproape două ore,
un director nu m-a lăsat deloc să vorbesc.
Mi-a făcut o descriere completă
a industriei indiene a filmului.
Știa fiecare detaliu.
Cum facem filmele,
care sunt finanțele, cum stau afacerile,
ce fel de povești facem, cine sunt actorii, tot sistemul.
Am fost șocat.
M-am confesat prietenului meu:
„M-am dus și uite ce s-a întâmplat.”
A spus un singur lucru: „Dle Bachchan,
trebuie să vă întoarceți în țara dv., pentru că vin americanii.”
UN SERIAL DOCUMENTAR NETFLIX
PARTEA A IV-A - „MOȘTENIREA”
Ce părere ai despre termenul „Bollywood”?
Nu mi-a plăcut niciodată faptul că se cheamă așa.
Ce crezi despre termenul „Bollywood”?
Cuvântul „Bollywood”.
Nu-mi place.
Îl urăsc.
Nu, nu-mi place cuvântul ăsta.
Presupun că „B”-ul provine de la vechiul nume Bombay.
Fiindcă există Hollywood, există Bollywood.
Singurul lucru care mă deranjează
e că exclude restul filmelor indiene,
măcar la fel de importante.
Filmele în bengali, telugu, tamilă, malayalam, punjabi.
Trebuie să înțelegeți dezinteresul
majorității cineaștilor,
dacă îi cunosc originile.
Este un termen jignitor la adresa filmelor noastre,
ca o versiune inferioară Hollywoodului.
Dacă simt că e jignitor?
La început nu mi-a plăcut,
dar apoi mi-am dat seama că multe nume
încep prin a fi jignitoare, apoi devin cunoscute.
Nu mi-am dat seama că „impresioniștii”
era tot un termen jignitor.
Eu, personal, nu cred asta,
dar știu că mulți așa consideră, mai ales dl Bachchan.
Lângă el, nu spun niciodată „Bollywood”.
Când spun „industria filmului hindi”,
știu că îmi vine în minte cuvântul „Bollywood”
ca o cometă.
Dar nu vreau să-l spun.
Dar îmi place termenul „industria filmului hindi”.
Este mai romantic decât „Bollywood”.
Cu toții l-am combătut la început.
Nu suntem Bollywood, ci fraternitatea filmului indian.
Dar era mai ușor să spui „Bollywood”,
fiindcă imediat asta credeau că suntem
și că așa se cheamă cinematografia indiană.
Există o tendință naturală
de a face ca totul să pară: „indienii ăștia care cântă și dansează”.
Era ceva deosebit de bollywoodian la noi când ni s-a dat acea etichetă.
„E tipic Bollywood!” Sau: „E așa bollywoodian!”
Dar cred că se schimbă rapid.
Cântecul și dansul sunt identitatea noastră.
Ar trebui să acceptăm, fiindcă este ceva specific nouă. Noi am inventat asta.
Dar există mai mult de atât.
Sunt atâtea filme care reprezintă o Indie nouă!
Iar acea voce ajunge la un public internațional acum.
UN FILM DE YASH CHOPRA ȘI VEER-ZAARA
Dacă spui „India” în străinătate,
auzi: „Hei, Bollywood.”
Întâlneam mulți străini,
inclusiv din mass-media, cei care veneau la lansări.
Mi se zicea directorul general al Warner Bros al Indiei.
SANJEEV KOHLI DIRECTOR GENERAL YASH RAJ FILMS 2000-2009
Așa a ajuns Yash Raj Films.
Acest brand a devenit recunoscut.
Datorită acestui lucru, multinaționalele s-au gândit:
„Există o oportunitate aici?”
A existat o goană după aur.
Au venit de la Sony Picture să clădească…
Pentru prima oară, un studio Hollywood a produs un film hindi.
Warner a făcut Piața Mare din China.
WARNER PREZINTĂ TRAILERUL BOLLYWOOD KUNG FU
Nu știu cine a aprobat scenariile alea îngrozitoare.
ANUPAMA CHOPRA - JURNALIST DE FILM
Dar au vrut să intre în joc.
Îmi amintesc că, la premiera Vagabondul milionar,
pe afiș scria: „Anil Kapoor și Fox invită pe toată lumea.”
Deci pătrundeau.
Eram destul de încântați când am auzit de 20th Century Fox,
fiindcă toți voiam să facem filme pentru asemenea studiouri,
dar nu ne-am dat seama de amenințare și cât de periculos poate fi.
KARAN JOHAR - REGIZOR ȘI PRODUCĂTOR
Se dădeau sume mari protagoniștilor, producătorilor și proiectelor,
astfel încât totul era condus de ei,
din cauza modului în care dictau piața.
Știu că asta l-a tulburat pe Adi.
O să fiu sincer cu voi,
mulți au abordat Yash Raj Films ca să se asocieze.
Dar problema e că Adi nu accepta asta ușor,
căci este o preluare a controlului.
Ei vor să-ți spună cum să faci filmele,
iar Adi nu vrea asta.
Adevărul e că contează mult cine spune povestea.
Cred că, pentru Adi, un lucru esențial era că noi ar trebui să ne spunem poveștile.
Noi înșine.
Evident, după liberalizarea din '90,
au venit numeroase multinaționale.
India e destinația preferată a multinaționalelor ce caută asocieri.
MICROSOFT - FACE LUCRURILE UȘOARE
Multe fac parteneriate cu firmele indiene.
Am presimțit că asta se va întâmpla și în industria filmului.
Și că modelul de studio va veni, probabil, în India.
Dacă se întâmplă asta, orice casă de producție,
chiar și una renumită ca a noastră, va lucra, până la urmă, pentru studiouri.
ADITYA CHOPRA - REGIZOR ȘI PRODUCĂTOR
PREȘEDINTE ȘI DIRECTOR EXECUTIV YASH RAJ FILMS
Tata era un om foarte conservator, naționalist.
N-a înțeles. A întrebat: „Vrei să faci un studio?”
Am zis: „Vreau să fac și asta, dar e doar cărămidă și mortar.”
Cred că trebuie să controlăm punctele de distribuție.
Și, înainte să vină studiourile…
CASĂ DE BILETE
…aș vrea să fac un studio, astfel încât să nu vină să ne cumpere,
ci să ne considere egali.
Am vrut să ridic întregul proces de realizare a filmelor.
Am vrut să ridic întreaga industrie.
Am vrut ca oamenii să ne privească
nu doar ca pe circari, ci ca pe lideri serioși ai industriei corporatiste.
Într-o zi, m-a sunat Yashji.
„Vakil, trebuie să înființăm un studio.”
MAHEN VAKIL FOST PRODUCĂTOR EXECUTIV, YASH RAJ FILMS
Am zis: „Bine, stai să văd.”
Am verificat și am zis: „Nu e viabil financiar.”
A zis: „Fiule, viabil sau nu,
vreau să-l fac și să i-l las lui Adi.”
Când Yashji și Adi mi-au spus prima oară că fac un studio,
mi-am zis: „Serios?”
Îmi făceam griji pentru ei. Adică…
„Investesc foarte mulți bani în el.
Este măcar fezabil din punct de vedere economic să-l conduci?”
Cred că nici măcar ei nu știau dacă-și vor recupera banii.
Eu n-aveam emoții,
pentru că nu cheltuiam banii mei.
Yashji mi-a spus: „Fă-mi cel mai bun studio posibil.”
O să vă spun de ce nu m-a speriat.
Pentru că, pentru mine,
chiar dacă restul eșuează, dar reușim să facem studioul ăsta
cu numele tatălui meu,
pot spune că măcar
am creat un monument care simbolizează ceea ce a făcut el.
Cred că asta e ceva neprețuit.
Merită orice preț.
Chiar și când am început construcția studioului,
ideea era doar un vis.
Ca-n Terenul de baseball.
Construind, reușești.
2005 - SE DESCHIDE STUDIOUL YRF
Am fost atât de fericiți când s-a deschis!
Nici nu vă pot spune.
În 2005, ne-am mutat toți aici.
Cred că am ținut o petrecere mare,
la care a venit fratele mai mare al tatei, dl BR Chopra.
A fost un moment extraordinar. Când oamenii au văzut
ce am făcut aici,
toată lumea s-a minunat.
La începutul anilor 2000…
AKSHAYE WIDHANI DIRECTOR EXECUTIV, YASH RAJ FILMS
…când am creat structura asta,
fiind managerul studioului,
eram gazda multor oameni care veneau în vizită.
- Ce mai faci? - Cum te simți?
Și toți cei care veneau în India de la Hollywood,
de exemplu, voiau să vadă ce s-a creat.
Și se plimbau și toți erau dați pe spate…
AKON - MUZICIAN
…fiindcă multora li se părea
că era mai bun decât multe structuri din Burbank sau LA.
E uimitor. Ne bucurăm că am făcut drumul ăsta.
Am vrut să-l fac foarte public.
Dădeam informații revistelor de specialitate.
Adi a zis: „Nu, ăsta e pentru noi.”
Practic, acest studio a fost făcut pentru el.
A fost o vreme când era un basm.
YASH RAJ FILMS SUNT PE VAL.
IAR ACUM DEVIN ȘI MAEȘTRII INDUSTRIEI DISTRACȚIEI.
O serie de filme, unul după altul, fiecare din ce în ce mai bun.
Chiar și în industrie, era ca și cum YRF nu poate da greș.
Am dat un interviu unui jurnalist care a zis:
„Fratele tău are atingerea lui Midas.”
UDAY CHOPRA ACTOR ȘI PRODUCĂTOR, FIUL LUI YASH CHOPRA
Am zis: „Da, sper s-o țină așa.”
Când s-a întâmplat inevitabilul?
N-a fost neapărat un moment precis
când pot să zic că lucrurile au luat-o la vale.
A fost, mai degrabă, ceva gradual.
Ceea ce s-a întâmplat atunci a fost sănătatea mamei mele.
Nu era bine.
A fost diagnosticată cu cancer.
Atunci a fost momentul în care tata a început să se retragă.
Personal, știam că este ceva major
care ne împiedica să trăim
acel sentiment de basm pe care îl vedea lumea.
Atunci, eu și tata am început să creăm
propria noastră relație, fiindcă avea nevoie să vorbească cu cineva.
Fratele meu era foarte ocupat cu munca.
Așa că stătea lângă mine și-mi spunea: „Mi-e frică.”
Eu și tata am avut o relație ca între frați.
Iar fratele meu era ca un tată.
Eu și tata stăteam și ne spuneam secrete.
„Nu-i spune lui Adi, dar am făcut asta.”
La un moment dat, chiar s-a întâmplat asta,
Adi a devenit tatăl amândurora.
Anul 2004 a fost unul de vârf,
2005 și 2006 au închegat,
de parcă nu puteam face nimic greșit.
Apoi a venit 2007 și am cam început să alunecăm.
Am avut câteva filme fără succes.
Aveam în față o poziție financiară nu foarte bună.
Eram într-o perioadă proastă.
Mă gândeam: „De ce nu-mi funcționează instinctul?
Până aici a fost cursa mea?”
Și mi-am dat seama că trebuia să regizez un film.
Nu regizasem de șapte ani, fiindcă eram mult prea copleșit.
Evident, nu voiam să regizez în dispoziția asta.
Voiam să…
Mă gândeam că, atunci când voi regiza, o voi face
în circumstanțe mai bune.
Și mi-am dat seama că trebuia să ofer companiei
un film de mare succes
și că, probabil, va trebui să-l fac eu.
E o potrivire divină
Am plecat la Londra cam două săptămâni
cu intenția de a scrie.
Aveam o idee foarte vagă.
DRAGOSTE ÎN PAȘI DE DANS (2008) REGIZOR: ADITYA CHOPRA
E povestea unui soț care are o căsătorie aranjată
cu o tânără, iar el nu e prea cool.
Iar ea e…
La început, nu s-a bucurat să se mărite cu el.
E povestea lui de dragoste.
Vrea s-o cucerească. El chiar o iubește.
Și creează o altă persoană pentru a o cuceri.
BĂIATUL CEL RĂU
Urma să fie jucat de același actor,
deci problema tuturor era: „Cum să nu-l recunoască?”
Filmul avea să eșueze din fașă.
Erou!
Bună! Eu sunt Taani.
- Iar eu sunt eroul tău. - Ce?
Îmi amintesc că l-am sunat pe Shah Rukh chiar din Londra și i-am spus:
„Am terminat scenariul și vreau să încep peste trei luni.
Ești disponibil?”
Se angajase pentru un film care tocmai ce picase.
„În mod ciudat, tocmai a picat. Mă bag.”
Aveam doar 19 ani când am acceptat filmul.
Primul meu film.
Iar Adi nu voia să știe nimeni că eu eram protagonista.
Totul era trecut sub tăcere.
ACTRIȚĂ
La birou, nimeni n-avea voie să spună altcuiva.
Era un mare secret. Unul uriaș.
Iar Adi mi-a spus, efectiv:
„N-ai voie să spui nimănui. Nici măcar părinților.”
Am zis: „Trebuie să le spun părinților.
Locuiesc cu mama. Cum să nu le spun?”
Acel an a fost, la nivel personal și profesional,
cel mai greu din viața mea.
Și am fost sub o mare presiune pe tot parcursul anului.
Dar, în mod ciudat, de câte ori intram pe platoul Dragoste în pași,
era ca și cum o energie făcea totul să dispară.
Și mă simțeam fericit.
Lume, eu sunt Junglee, cel fără griji
Înainte să iasă filmul…
s-a întâmplat atacul din 26 noiembrie.
În seara zilei de miercuri, 26 noiembrie 2008,
capitala financiară, Mumbai,
a fost atacată puternic de zece oameni înarmați.
ATACURILE DIN MUMBAI
În următoarele 60 de ore,
s-a petrecut un film de acțiune real la televizoarele din întreaga lume.
9 DIN 10 TERORIȘTI AU FOST UCIȘI
Oamenii au putut părăsi hotelul, o veste extraordinară pentru familii.
În regulă.
Lasă-te în jos. Jos!
HOTELUL TAJ MAHAL SUB ATAC
Asediul terorist din Mumbai s-a încheiat,
dar consecințele sale se vor simți, probabil, multă vreme.
Mark Phillips ne relatează.
Orașul era ca paralizat.
Dragoste… urma să apară pe 12 decembrie.
După două săptămâni.
DRAGOSTE ÎN PAȘI DE DANS SCENARIST ȘI REGIZOR: ADITYA CHOPRA
Multă lume
din cadrul companiei și chiar din afara ei a sugerat să amânăm filmul.
Eu chiar cred că filmul conține un element spiritual.
Cred că va fi în regulă.
Și, mai ales, cred că oamenii…
își vor dori să-l vadă. Vor dori să fie fericiți.
Vor dori să celebreze viața, să se simtă bine.
O să-mi asum riscul.
Și n-o să schimb data.
DRAGOSTE ÎN PAȘI DE DANS ÎN SFÂRȘIT, YRJ PRIMEȘTE APRECIERI
A venit și din simțul meu de încredere…
CARISMA LUI SRK FACE MINUNI DRAGOSTE… BATE RECORDURILE
…în poporul acestei țări.
Nimic nu-i poate zdrobi pe indieni.
Suntem cel mai dârz popor.
Și a avut un mare succes și am fost…
Am fost bine.
Când privesc înapoi, cred că sunt foarte mândru
de ceea ce am realizat la YRF.
Astăzi, iau mai multe decizii bune decât proaste.
Mâine poate nu e așa.
Poate că nu am cea mai strălucită idee.
Poate că nu fac cele mai bune filme.
Poate că fac mai multe filme proaste decât bune.
Nu spune niciodată „te iubesc”
BEFIKRE (2016) REGIZOR: ADITYA CHOPRA
Când filmul meu Befikre n-a avut succes,
am fost puțin îndurerat
o vreme.
Probabil chiar și acum este într-un colțișor
și mă roade.
Și motor!
A fost un film la care m-am gândit multă vreme.
Acum voiam să fac un film ușor,
care nu are stâlpii cinematografiei indiene.
Credeam că nu facem comedii romantice.
În India facem filme de dragoste.
Cred că acum suntem prieteni.
Și am zis: „Cred că India e pregătită pentru…”
Prieteni?
„…o poveste care nu are un nucleu emoțional puternic.”
Una care e mai lejeră.
Pentru a trece mai departe,
iată-ne aici, un an mai târziu, luându-ne adio cu stil.
Să sărbătorim aniversarea despărțirii noastre!
Vai!
Prin asta,
am vrut să proiectez o fată indiană foarte emancipată.
Vrem să locuim împreună?
Categoric.
Ca perechile penibile,
ne vom da porecle siropoase ca „scumpete, puiule”?
Niciodată.
De ce nu ne spunem „te iubesc”?
Fiindcă totul devine emoțional și dispare distracția.
Perfect.
M-am gândit că India e pregătită.
M-am gândit…
Doar că simt că, poate, nu e gata pentru asta din partea mea.
Aditya Chopra s-a simțit mereu cel mai confortabil
stând la granița dintre două lumi.
Tradițională și modernă.
Fie că e Dragoste cu scântei, Dragoste și teroare…
TANUL THAKUR - JURNALIST DE FILM
…sau Dragoste în pași…
Acum publicul cere altceva de la el.
Țara devine din ce în ce mai tânără,
iar Aditya Chopra nu mai e așa tânăr.
CEI CARE ÎNDRĂZNESC SĂ IUBEASCĂ
Pe atunci, mă gândeam serios…
„Ce se întâmplă cu YRF după mine?”
Trebuie să formez producători creativi
care au valorile YRF, dar sunt capabili să-și exprime propria voce,
care nu trebuie să fie neapărat vocea mea.
Am asistat la trei filme cu YRF.
MANEESH SHARMA - REGIZOR ȘI PRODUCĂTOR
Fanaa, apoi Aaja Nachle și apoi Dragoste în pași de dans.
Într-un final, am regizat primul film propriu,
Organizatorii de nunți.
Cu totul altceva.
Ambii stau jos, fac schimb de priviri.
Deci, într-o discuție amicală cu Adi,
i-am zis: „E un scriitor care scrie un scenariu.”
DUM LAGA KE HAISHA SCENARIST: SHARAT KATARIYA
„Vrei să-l vezi? E un film scurt, probabil…”
A zis: „Trimite-mi-l.”
L-am citit și m-a dat pe spate.
Am zis: „Trebuie să fac filmul ăsta.”
A doua zi m-a întrebat: „Îți place? Chiar îți place?”
Am zis: „Da.” „Ce-ar fi să-l produci tu?”
Am zis: „Serios?”
N-aveam astfel de planuri.
Și așa a pornit Dum Laga Ke Haisha.
REGIZOR: SHARAT KATARIYA PRODUCĂTOR: MANEESH SHARMA
Am zis: „Nu cunosc lumea asta suficient
ca să-l produc în mod creativ.
Dar cred că tu vei fi excelent.
Las răspunderea filmului pe umerii tăi.”
Deci aveam sarcina grozavă de a căuta protagoniștii.
Și singura mea treabă era să cunosc multe talente în fiecare zi.
I-am spus lui Maneesh: „Ai deja fata.”
Cum vrei să încep?
Faci Dragostea vine cu trenul mai întâi?
Da.
Mereu mi-am dorit să fiu actriță.
Dar totul…
Și n-am spus nimănui.
Era un secret adânc îngropat.
Aveam un salariu bun. Eram bună la ceea ce făceam.
ACTRIȚĂ
Devenisem o parte integrantă din sistemul filmului.
Bhumi era asistenta mea și îi era teamă de mine,
nu voia să dea vreo probă.
SHANOO SHARMA DIRECTOR DE DISTRIBUȚIE, YASH RAJ FILMS
Zicea mereu: „Ieși din încăpere.”
Într-o zi, i-am făcut o vizită-surpriză. Toți au…
„Ce e aici, Bhumi dă probă?”
N-o să călătoresc singură cu trenul pentru prima dată.
Ușa era puțin deschisă și am văzut-o.
Ținea camera
și dădea replici pentru patru persoane diferite.
Doamne! Prea mult. Azi am întrecut măsura.
I-am zis lui Adi: „Bhumi e o actriță bună.”
Și a râs.
Fiindcă era puțin dolofană, gen: „Domnule Adi.”
Tinerica nostimă.
Am împins-o într-o sală de gimnastică și i-am zis: „Începe să slăbești.
Tu chiar…”
Și a început s-o facă.
Atunci m-a sunat Adi și a întrebat:
„Sigur Bhumi joacă bine?”
Și-am zis: „Jur pe cariera mea.”
Și a zis: „Bine, există un film
pentru care vreau o fată plinuță.”
Am zis: „Bhumi, pleacă de la sală, începe să mănânci.”
- Ce e? - Mamă, mi se dezleagă sariul.
Ți-am zis să-l prinzi cu un ac. Nu m-ai ascultat. Ține!
Dum Laga Ke Haisha se petrece în Haridwar, în 1995.
Suge burta!
Filmul începe cu un tânăr dezorientat
care nu e bun de nimic, pe nume Prem.
Cred că fata și băiatul ar trebui să se prezinte.
Categoric.
Părinții îl însoară cu o femeie durdulie pe nume Sandhya.
Prem nu e deloc atras de ea.
Ai văzut ce mărime are? Uriașă.
Uriașă?
Nici tu nu ești vreo vedetă, te-ai mai și lăsat de școală!
Iar faptul că nu are o frumusețe standard
îi mărește nesiguranța.
Nu un bărbat bătrân și morocănos
Aia e mireasa ta?
E un bărbat care face treburi în casă
Am debutat ca eroină supraponderală,
lucru neobișnuit în India.
Într-un film de dragoste, și mai neobișnuit.
Mi-a spus „vacă grasă” și alte lucruri, mamă.
- Și? Nu ești o vacă grasă? - Taci!
M-au contactat foarte mulți oameni
care mi-au zis că parcă am spus povestea vieții lor.
Multă lume a fost surprinsă
că studioul a făcut un astfel de film.
Soție grasă și un tip ratat.
Dar eu și toate celelalte eroine YRF aveam în comun faptul
că eram foarte încrezătoare.
Aveam mare încredere în noi.
Și susțineam valorile bune.
Culcă-te cu Sandhya într-o noapte…
- Ascultă. - …și o să cunoști iadul.
Și el s-a înroșit.
Uite!
Ceea ce mi-a oferit Dum Laga Ke a fost ocazia de a-l forma
pe Maneesh ca producător creativ,
ceva ce-mi doream să încep să fac.
Să formez și alți producători creativi în afară de mine.
Astfel încât să nu fie doar creativitatea mea
pe care se bazează studioul.
Aveam în minte: „Cum să instituționalizez creativitatea?”
Ca actor profesionist, dacă tot stau 100 de zile pe platou,
prefer un platou Yash Chopra decât oricare altul.
Pentru mine, să lucrez cu Yash Chopra
e fericirea maximă.
Să fiu sincer, e mai tânăr decât Adi ca atmosferă de pe platou.
Mai multă energie.
REALIZAREA FILMULUI DIL TO PAGAL HAI
Unchiul Yash a fost mereu foarte gregar, iubea toate lucrurile.
Îmi plăcea să-l vizitez. Nu era ca și cum întâlneam
un producător foarte serios.
Întâlneam o figură paternă, care-mi dădea multe sfaturi.
Avea glume foarte amuzante.
KAJOL - ACTRIȚĂ
Glume scurte, seci, nesofisticate.
Era foarte energic pe platou. Țipa, striga bucuros cu toată lumea.
Cel mai zgomotos de pe platou este Yash Chopra.
Gata?
Eliberați în spate!
Obișnuia să te facă să simți ce-și dorește.
Fata pornește de acolo.
ACTRIȚĂ
Fie că era ceva foarte vioi sau foarte dulce, romantic.
Crea atmosferă nu doar cu actorii, ci cu toată lumea.
De la băiatul bun la toate, la cei cu reflectoarele, la cameramani.
Toți își doreau să dea ce au mai bun.
Motor, vă rog.
Nu se uita niciodată la ecran.
Stătea lângă cameră sau chiar în fața ta.
Uneori, cameramanul trebuia să zică…
ACTRIȚĂ
„Yashji, puțin mai încolo. Intrați în cadru.”
De multe ori, nu înțelegeam ce zicea.
Avea tendința de a vorbi foarte repede.
Foarte repede. Viteză maximă.
„Fă-o așa.”
„Uite cum să faci.”
Înțelegi, era…
„Ce-a spus?”
Lumea de pe platou se întorcea: „Despre ce vorbesc?”
Iar Shah Rukh zicea:
„Spune da. Îți zic eu apoi ce-a spus.”
Tata era obișnuit cu un stil de realizare a filmelor foarte diferit
de abordarea fratelui meu.
Etosul său și filozofia sa de realizare a filmelor nu era deloc corporatistă.
Pe vremea lui, totul se întâmpla într-o conversație telefonică.
Se întâmpla în câteva zile.
Structura corporatistă încă nu exista.
Finanțarea filmelor era complet diferită.
Aveai un prieten care băga niște bani.
Sau băgai banii tăi și te apucai să faci un film.
O puneai pe soția ta sau pe soția actorului
să facă costumele sau să le găsească.
Era un demers în cadrul familiei.
N-a fost niciodată prea încântat
de tot acest proces de modernizare.
Era mai încântat de vechiul stil de realizare a filmelor,
în care fiecare contribuia, fiecare făcea parte din familie.
A zis: „Ce-a rămas din realizarea de filme?”
PAMELA CHOPRA - SOȚIA LUI YASH CHOPRA
„El face asta, celălalt ailaltă…
Regizorul ce mai face?”
Trebuia să fac proba costumelor și mai era un asistent,
care a zis: „Îți aduc eu costumele.”
Vreau să citesc textul, cineva zice: „Nu, le pregătim noi.”
JAIDEEP SAHNI - SCENARIST
Zice: „Cine face filmul? Eu sau tu?”
Îmi amintesc că începuse să vorbească mai mult.
„Nu fac un film, e ultima mea operă.”
ATÂT TIMP CÂT VOI TRĂI (2012) - REGIZOR: YASH CHOPRA - PRODUCĂTOR: ADITYA CHOPRA
E același maior Samar Anand care are recordul
celor mai multe bombe dezamorsate?
Da, 97 de bombe.
Atât timp cât voi trăi a fost un film
pe care l-am ales în locul altuia oferit de Adi.
„Dacă Yashji face un film, joc în el.”
- Singh, deschide piața! - Da, dle.
Pasiunea lui pentru Atât timp cât voi trăi
era ca a unui începător la primul film.
Puteai vedea bucuria lui Yashji
de a fi pe platou, de a face filme.
Stătea cu echipa, mâncam împreună,
era primul pe platou dimineața și ultimul care pleca.
Nu fac prea multe filme, dar i-am zis lui Adi: „Trebuie să-l facem.”
Era atât de adorabil să lucrezi cu el!
Desigur, toți îmbătrâniserăm.
Ce faci?
Și…
M-am dus acolo, am filmat.
Și când s-a terminat filmarea
și ni s-au întâlnit privirile, mie și lui Yashji,
Yashji avea lacrimi în ochi și eu la fel.
Ne-am uitat unul la altul
și ne-au revenit în minte clipe din turnee.
Filmam în Ladakh în condiții foarte grele.
El era cel mai relaxat. Eu tremuram tot.
Și aveam asistenți de 18, 19 ani care se îmbolnăveau.
Iar bătrânul de 80 de ani stătea în picioare.
Unii au vrut să-l ajute să urce muntele și să-l coboare.
El a zis: „Nu, nu accept ajutor.
Puteți să mă luați pe sus după ce mor.”
Mereu era așa.
Făceam un cadru în Cașmir, apoi a venit și a zis:
„Ai terminat filmul.”
„Ce vorbești?”
„E ultimul cadru, n-a mai rămas nimic. Filmul e complet.”
Și s-a emoționat foarte tare.
Aproape că a început să plângă.
„S-ar putea să fie ultimul nostru cadru.” Am zis: „De ce?”
A zis: „Nu mai sunt cadre cu tine.”
Am zis: „Da, dar îl facem pe următorul.”
„Ăsta e ultimul. Ultimul cadru.”
Cred că a luat decizia, în mintea lui,
că aceea urma să fie ultima lui ieșire,
dar n-a spus nimănui.
Fiindcă știa că toată lumea va încerca să-l descurajeze.
Vreau să te întreb. Când e următorul film? Și…
Când o să mă mai chemi să filmez?
Știi deja datele, spune-mi doar cine e eroina,
iar Adi o să-mi spună povestea.
Când e următorul?
A fost o experiență grozavă și mi-ar plăcea s-o trăiesc din nou.
2012 - ULTIMUL INTERVIU AL LUI YASH CHOPRA
Nu mi-am petrecut niciodată viața în fața unui calculator.
N-am dus o viață calculată.
Mă las dus de vânt sau de mare oriunde mă poartă Domnul.
Mi-am petrecut viața ascultându-mi inima.
Când inima îmi spune ceva, nu-mi pasă ce au de zis oamenii.
Inima îmi spune că a fost destul.
N-o să regizez niciun film după Atât timp cât voi trăi.
Nu știam înainte de asta.
Am zis foarte tare în acel interviu: „Ce?”
Și s-a uitat la mine și a zâmbit.
Cea mai vie amintire a mea cu Yash Chopra
sunt ultimii zece ani petrecuți cu el.
De câte ori eram în Mumbai,
luam micul dejun cu el în fiecare dimineață.
Și-a deschis inima față de mine
și mi-a permis să-i văd bucuriile, fericirea,
mândria pentru Adi, dragostea față de Uday,
iubirea pentru Pam.
După o vârstă,
pătrunde o anumită singurătate.
Iar acea singurătate n-are nimic de-a face cu felul în care ești tratat.
…o viață foarte fericită, liniștită și lungă
și o zi de naștere minunată, dle Bachchan.
Era ziua lui Amitji…
La mulți ani, la 70 de ani!
…și m-am dus să-l îmbrățișez.
Și tremura. Avea febră.
A zis: „Petrecerea s-a amânat. Acum ai venit?”
„Acum am ajuns de la filmări.”
Zice: „Am febră.”
Apoi am rămas totuși la cină.
În ziua următoare, cred că era la spital.
Când tata era la spital,
filmam pentru Dhoom:3, la Chicago.
Și îl tot sunam pe fratele meu.
A zis: „S-a internat, dar stai liniștit.”
Încerca să nu mă îngrijoreze.
Și nu prea știam cât de grav era.
Adi zicea: „Nu, se simte bine.
Îl ducem la spital doar ca precauție.”
Îmi amintesc că am visat într-o noapte
că tata era aici, în studio,
și stătea îmbrăcat în costum negru.
Eram lângă el și m-a întrebat: „De ce nu ești aici?”
M-am trezit în toiul nopții și mi-am dat seama că ceva nu e-n regulă,
fratele meu subestimează.
Producătorul Yash Chopra este internat de sâmbătă,
după ce a fost diagnosticat cu febră denga.
S-a simțit puțin rău pe 11 octombrie.
Am auzit că a fost internat,
că avea febră denga, iar Adi a zis: „Nu veni acum.
Nu vreau să fac mare zarvă.” Și am înțeles.
Pe 21 octombrie, stăteam singur în biroul meu.
Am format numărul și a răspuns mătușa Pam.
Am zis: „Mătușă Pam, cum se simte unchiul Yash?”
Iar vocea îi era pierită.
A zis: „Nu e bine, Karan. Vino acum.”
La doar câteva zile…
JUHI CHAWLA - ACTRIȚĂ
POONAM DHILLON - ACTRIȚĂ
E ceva…
Doamne! Nu e o amintire prea plăcută, sincer.
După ce am aflat, am venit toți la studio,
unde i-a fost adus trupul neînsuflețit de la spital
și toți cei din industrie erau aici, în holul de jos.
În ziua aia am plâns foarte mult.
Apoi, la crematoriu, i-am spus lui Shah Rukh: „Mi-am pierdut tatăl.”
A zis: „Nu sunteți singurul, dle Vakil. Și eu mi-am pierdut tatăl.”
Astea au fost cuvintele lui. Și pentru el era o figură paternă.
Era liantul care ținea laolaltă familia și studioul.
Ce este Yash Raj Films fără Yash?
ACTRIȚĂ, SOȚIA LUI ADITYA CHOPRA
A fost devastator, fiindcă a fost brusc.
Faptul că nu văzuse prima versiune a filmului…
Și ascultă,
nu te ruga pentru nimic.
Iubește-mă și atât.
Nu doar bombele…
nici Dumnezeu nu mă împiedică să mă-ntorc la tine.
Știu.
Trebuie să vă spun sincer,
mi-am promis că n-o să plâng.
Dar, când am văzut filmul, și ultimele 15 minute din acel film,
ce-am mai plâns!
Atunci, Adi, bunul Adi, a venit la mine și mi-a zis:
„Uite, mamă. Tata a zis mereu: «O să mor cu cizmele-n picioare.»”
Era mottoul lui. Zicea zilnic:
„Moartea ideală e cu cizmele-n picioare.”
Și exact asta s-a întâmplat.
YASH CHOPRA - 50 DE ANI ÎN CINEMATOGRAFIA INDIANĂ
Consolarea mea a fost
că tatăl meu n-a trăit nicio zi de bătrânețe.
Pierderea lui,
pe care o simt în fiecare zi,
nu mă deranjează.
Cred că a avut o viață împlinită.
Cred că a obținut cam tot ce poate obține un om într-o viață.
Ar fi propriul nostru egoism
să vrem să rămână.
El și-a făcut treaba.
Ne-a aranjat, ne-a dat totul, a terminat.
Să-l lăsăm să plece.
Lui Adi îi este dor de tatăl lui în fiecare zi, la fel ca nouă.
Dar cred că pe Uday l-a afectat într-un mod inexprimabil.
Îl visez des.
Și mereu același vis,
că vorbesc cu tata într-o situație sau alta,
ne simțim bine împreună.
Poate mâncăm ceva
sau stăm undeva și râdem, glumim și apoi, brusc,
îmi dau seama că nu e în viață.
Am avut o relație minunată până când a plecat din această lume.
A fost cea mai bună relație din viața mea.
Deci da, îmi e groaznic de dor de el.
Da, și mă gândesc mult la el, sigur.
2012 - PREMIERA ATÂT TIMP CÂT VOI TRĂI
Nu e ușor să ai o carieră de 50 de ani
și să fii mereu la înălțime.
Primul lui film a fost un mare succes, la fel și ultimul.
Primul a fost făcut în 1959, iar ultimul, în 2012.
ATÂT TIMP CÂT VOI TRĂI
Ai vrea să spui ceva?
Poveștile neobișnuite pe care le-am spus
Visurile fericite și cele triste
Cântecele mele Unele melodioase, altele nu
Personajele mele, unele bune, altele nu
Toate astea sunt ale mele și eu, în ele
Doar să nu le uitați
Să nu mă uitați
Câtă vreme trăiți
Câtă vreme respirați
Doamnelor și domnilor…
cum am spus, e un privilegiu, o onoare.
Mulțumesc că ai fost așa bun cu noi. Fii binecuvântat!
După moartea tatălui meu,
am simțit că multă lume simțea un gol.
Și mi-am dat seama
că se așteptau ca eu să umplu acel gol.
Prin firea mea, sunt foarte diferit de tatăl meu.
Nu sunt o persoană comunicativă, n-am cultivat asta.
Nu am genul ăla de relații.
Nici nu știu dacă mă pricep la asta.
Și, evident, nu pot fi el.
Nu e posibil.
Dar va trebui să lucrez mai mult la mine
să-l reprezint, într-un fel.
Și să fiu accesibil
măcar pentru cei care au nevoie de mine.
Asta e cea mai grea parte a moștenirii?
Da, e ca și cum… Simt întruna că e felul lui
de a-mi spune că:
„Bine, fiule, acum o să mă asigur
că ieși în lume.”
Da, e greu. Dar mă străduiesc.
Simt că e ceva ce el își dorește să fac
și îi spun: „Bine, tată, o să reușesc.”
Cred că, în călătoria mea, n-am avut niciodată
pasiunea pe care o aveau tatăl și fratele meu.
A fost ceva ce a venit mult mai târziu în viață.
Cam pe când a murit tatăl meu,
eram pe punctul de a mă schimba.
Nu doar emoțional, ci și pe plan profesional.
Voiam să fac ceva diferit.
Momente incredibile
pe covorul roșu, la cea de-a 67-a ediție a Festivalului de la Cannes…
Așa am înființat o companie de producție în LA, numită YRF Entertainment.
RENUMITUL BOLLYWOOD YASH RAJ FILMS LANSEAZĂ YRF ENTERTAINMENT LA HOLLYWOOD
Are o gândire foarte internațională.
Pe atunci, obișnuia
să urmărească mult Hollywoodul, televiziunea americană…
Și consideram că era foarte bun.
Am zis: „Asta poate fi creația ta,
condu tu și decide tu cum să procedezi…”
Și a fost foarte încântat.
Acest film are un regizor francez.
Un proiect internațional. Uday Chopra, coproducătorul…
Știam că voi fi mereu în umbra tatălui și a fratelui meu.
Mi-ar fi foarte greu să ies din asta.
Așa că aveam ocazia să fac eu acest lucru
și orice mic succes aș fi obținut,
ar fi fost al meu
și aș fi putut să-mi creez o identitate făcând asta.
Ați realizat ce v-ați propus?
Cam 50%.
Am reușit pe jumătate.
Am plănuit multe lucruri…
Să creez un fel de prezență internațională
pentru YRF la Hollywood.
Un alt vis a fost să aduc Broadwayul în India.
Parcul tematic a fost un vis uriaș al meu. Încă este.
Am crezut că o să reușim până acum, dar n-am făcut-o.
De fapt, încă nici n-am început.
Și…
Cred că YRF ar putea face asta.
Yashji mi-a spus odată
că și-a folosit economiile de-o viață pentru acest studio.
Nu trebuia.
Poți face lucruri mai bune cu banii.
A zis: „Mi-am dorit mereu să am studioul meu,
în care să vină tinerii
și asistenții de regie să devină regizori,
să-și facă propriile filme, în deplină izolare,
departe de haosul industriei divertismentului.”
Este o expresie naturală…
Cred că e ceva la care a visat Yashji
și pe care Adi l-a transformat într-un sistem perfect funcțional.
Deci este o oază.
Și e un loc special datorită acestui fapt.
Este o corporație foarte profesionistă,
cu inima unei comunități prietenoase.
În sensul ăsta, Adi gestionează în același fel.
„Ăștia suntem noi, asta e ceea ce facem.”
Și…
„O să murim muncind”, și asta a făcut.
Și urmașul lui va face la fel. Deci…
Stelele îmi umplu buzunarele
În timp ce cerul rămâne gol
Lumina soarelui îmi încălzește mâinile
În timp ce lumea tremură
Sufletul meu se bucură
Inima-mi spune să sărbătoresc
Chestia asta
Cu un sărut
Stelele îmi umplu buzunarele
În timp ce cerul rămâne gol
Lumina soarelui îmi încălzește mâinile
În timp ce lumea tremură
Sufletul meu se bucură
Inima-mi spune să sărbătoresc
Chestia asta
Cu un sărut
Stelele îmi umplu buzunarele
În timp ce cerul rămâne gol
Lumina soarelui îmi încălzește mâinile
În timp ce lumea tremură
Stelele îmi umplu buzunarele
Treaba asta cu un sărut
Subtitrarea: Iulia Rolle