Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KOMMANDE FILMER
NÅGRA LYSANDE FILMER KOMMER ATT BESTÅ...
DEN HYLLADE FÖRFATTAREN FLANNERY O'CONNORS
KONTROVERSIELLA DRAMA KOMMER TILL FILMDUKEN...
Tala sanning, fängsla djävulen.
AV FLANNERY O'CONNOR STAR DRAKE
I kampen mellan gott och ont
vinner djävulen terräng.
Hemma igen, hemma igen, tjoho!
Thomas? Det här är Star. Hon ska bo hos oss i några dagar.
Det är ingen fara. Kom in bara.
Hon säger att hon är ateist.
Bara Gud är ateist.
DEN ÖPPENHJÄRTIGA HISTORIEN OM EN OANSTÄNDIG KVINNA
Och när synd och förförelse ges fria tyglar...
Herregud!
- Bort med dig, onda kvinna! - Jag kan den här leken.
- Hon är nymfoman. - Hon är bara olyckligt lottad.
SPÄNNANDE OCH NERVKITTLANDE
HÄPNADSVÄCKANDE REALISTISK
Det var den oanständiga, brottsliga slampan som stal min pistol.
Du tror väl på mig, mamma? Håll klaffen!
Vad förväntar man sig?
Gåtfull. Spännande. Skandalös.
Med de största stjärnorna.
I STAR DRAKE
OCH NU TILL FILMEN
"Jag blir irriterad när folk antyder att skrivandet av skönlitteratur
är en flykt från verkligheten.
Det är en djupdykning i verkligheten."
Himlen förstärktes av långa silverstråk som liknade en byggnadsställning.
Bakom den fanns tusentals stjärnor som fortfarande rörde sig långsamt,
som om de var del av ett omfattande byggnadsarbete som inbegrep universum,
och som skulle ta all tid att fullborda.
Men ingen brydde sig om himlen.
Världen skapades för de döda.
Tänk på alla döda som finns. Det finns fler döda än levande.
Och de döda är döda längre än de levande.
De verkar inte ha något emot det.
BASERAD PÅ NOVELLER AV FLANNERY O'CONNOR
BORTTAGANDE AV BLÅTIROR
TATUERINGSSALONG
Käre Gud, jag känner sådant tvivel över mitt arbete.
Jag vill skriva en roman. En bra roman.
Jag gör det på grund av en god känsla, men också en dålig.
Främst på grund av den dåliga.
Snälla, hjälp mig att behärska detta.
Obadiah Elihue.
Obadiah, Obadiah, Obadiah Elihue. Obadiah Elihue.
Obadiah Elihue?
- Obadiah Elihue. - Obadiah Elihue.
- Vad betyder namnet? - Guds tjänare.
Ms O'Connor, jag hyser stor respekt för dig och är därför ärlig med dig.
Ibland gör du det besvärligt för läsarna.
De behöver inte lida för att förstå dina ovanliga tankar.
Det känns som om du vill börja slåss bara läsaren öppnar boken.
Jag är dessutom osäker på om redigeringen du gör verkligen hjälper.
Boken hade nämligen sina styrkor redan från början.
Vill du fördjupa dig i något?
Jag är öppen för kritik.
Toppen.
Det här är våra första kommentarer om boken så länge.
Du kan ta dem hem med dig.
Jag tycker att en sammanfattning skulle vara till nytta i det här läget.
Så att vi får en känsla av hur de sista kapitlen ser ut.
Jag är öppen för kritik, men bara inom det jag försöker göra.
Frågan är, vill du att jag ska arbeta med dig precis som med alla andra författare
eller vill du arbeta ensam?
Fundera på det. Ta tid på dig så följer jag upp med ms McKee.
Det var verkligen trevligt att träffa dig personligen, ms O'Connor.
- Trevlig resa. - Tack.
Jaha, du är tillbaka.
Innan jag går. Jag tror att min åsikt om romanen
och din kritik borde vara klart och tydligt.
Jag gör inga sammanfattningar.
Jag skriver för att upptäcka vad jag gör. Jag vet inte vad jag tycker
förrän jag ser vad jag säger. Sedan måste jag säga det igen.
De goda egenskaperna är starkt kopplade till begränsningarna du nämnde.
Om jag ska utvecklas som författare, måste jag få utvecklas på mitt eget sätt.
Jag gör det inte på något annat sätt.
Dina invändningar antyder att du vill rädda boken och göra den traditionell.
Men jag skriver inte en traditionell roman.
Blodsviss blir förhoppningsvis mindre stel när den är klar,
men precis lika märklig som nu, om inte märkligare.
Så frågan är:
Är Rinehart intresserat av att ge ut en ny sorts roman?
Han sa: "Ms O'Connor, du är en frispråkig person men jag ogillar
din hårdföra syn på samarbete.
- Det är opassande för en ung kvinna." -"Frispråkig person"?
Jag kastar mig hellre framför ett tåg än skriver en sammanfattning.
Om de inte tycker att jag är värd mer pengar så borde de låta mig gå.
Han är en idiot.
Jag vet inte.
Vi myntade uttrycket "arrogant i förtid" åt mig.
- Jag var tvungen att föreslå det åt honom. - Så klart. Det var bra.
Den behöver inte korrekturläsas. Om han är förnuftig ger han ut den.
Tack, Cal.
Jag försöker vända andra kinden till men det blir alltid ironiskt.
- Men jag behöver förskottet. - Jag behöver cigaretter.
Jaha.
Köper du New York Times? Två stycken.
- Två? - Två.
Luffaren lyfte på sin hela och sin korta arm långsamt
så att de pekade upp mot himlavalvet, och hans kropp formade ett skevt kors.
Även om den gamla kvinnan bodde ensam här med sin dotter Lucynell
och aldrig hade sett den enarmade mannen förut, såg hon på avstånd
att han var en luffare och ingen att vara rädd för.
Jag skulle betala en förmögenhet
för att bo på en så vacker plats som denna.
Jag slår vad om att solnedgången är något alldeles extra.
Den går ned varje kväll.
Ja...
Kör damerna bil?
- Det var länge sedan. - Nej, inget är som förr.
Världen är nästan rutten.
Var kommer du ifrån?
Jag skulle kunna säga vad som helst. Jag kan säga att jag heter Tom T. Shiftlet
från Tarwater, Tennessee. Hur skulle du veta att jag talar sanning?
Jag kanske heter Aaron Sparks från Singleton, Georgia. Du vet inte.
Nej, jag vet ingenting om dig.
Men det jag kan berätta är att jag är en man.
Kanske inte en hel man.
Men vad är en man?
Det går bra att du är här och arbetar.
Du får betalt i mat och du kan sova i bilen där borta.
Förr i tiden sov munkarna i sina likkistor.
De var inte lika avancerade som vi.
Precis.
Jag har något åt dig. Här är det.
- Vad är det? - Den är från Bob Giroux på Harcourt.
Jag visade honom din novell.
Han sa: "Den där unga katolska författaren är en enastående begåvning."
Han vill träffa dig.
Tack, Cal.
Vi kan gå tillsammans. Kommer du tillbaka nästa vecka?
Om det inte vore för min mor skulle jag inte åka.
Tåget till New Orleans avgår från spår sju.
- Jag får hälsa på dig. - Du skulle aldrig bli dig själv igen.
- Cal. - Du är en ängel.
Jag vill inte vara en ängel.
Men min relation till dem har förbättrats.
- Talar du med dem? - När jag gick i katolska skolan
led jag av det som Freudianerna kallar anti-ängel aggressioner.
Jag låste in mig i ett rum, och med knuten näve
gick jag runt i rummet och slog på min skyddsängel.
- Eller rufsa till hans fjädrar. - Har de inte lidit tillräckligt?
Jag vet inte vad änglar är för något, men jag vet vad de inte är.
Och det är till stor tröst för mig.
Jag älskar dig, Flannery.
Det är inget frieri.
Du känner mig, jag har många järn i elden.
Säg till när du blir klar.
Att tala med Lucynell var som att tala med en hund
som har tränats till att säga några ord.
Men som när den tilltalas känner sig otillräcklig och glömmer dem.
Det där är en fågel.
- Fågel. - Ja.
Nästa station är Wilmington, Delaware. Wilmington, Delaware.
Fågel.
Fågel!
Lär henne att säga något annat.
Fågel!
Vad vill du att hon ska säga?
Lär henne att säga:
Sötnos.
Fågel.
Sötnos.
Fågel.
Fågel. Fågel.
Fågel.
Fågel!
Fågel.
- Det blir 3 dollar och 50 cent. - Sötnos.
Fågel!
Då så.
Det kändes ju inget vidare.
Det var bara en kvinna på ett kontor, ett papper och ett blodprov.
Det räckte i lagens namn.
Du kan skära ut mitt hjärta och granska det. Det säger inget om mig.
Titta så fin Lucynell är. Hon är söt som en docka.
Hör du!
Du har gjort ett kap.
Vad vet de om mitt blod? Jag menar...
Jag har aldrig varit ifrån henne längre än två dagar.
Jag skulle inte låta någon annan få henne. Men du är en bra man.
Du, vi ses om några dagar.
Hej då, mitt lilla sockergryn. - Ta hand om henne.
Ta hand om min bil! Hör du det?
Livet du räddar kan vara ditt eget.
Din mamma tror att 17 dollar och 50 cent räcker för två dagar.
Det kräver pengar.
Förstår du, tjejen? Jag sa...
En del människor gör vad som helst nu för tiden.
Jag skulle inte gifta mig med en kvinna om inte jag kunde bjuda henne på en fin resa.
Ta henne till ett hotell, skämma bort henne.
Sluta. Jag skulle inte gifta mig med hertiginnan av Windsor
om jag inte kunde bjuda henne på en resa
och ta henne till ett hotell och bjuda på något gott att äta!
Sluta! Jag krockade nästan.
Gud!
Förlåt. Är du hungrig? Vill du ha något att äta?
SERVERING
- Kan jag hjälpa dig? - Två tallrikar med skinka och majs, tack.
Det ska bli.
Hör du?
Bara en. Jag betalar nu. Servera henne när hon vaknar.
- Hon ser ut som en ängel. - Nej, hon är en liftare.
Nu måste jag vidare till Tuscaloosa.
Tankar leder till handling, eller hur? Tänk om jag skrev en dikt om en skunk.
En skunk som heter Frederick som luktar som jordgubbsmilkshake.
Men om jag skriver dikten ärligt,
och grundligt föreställer mig Frank den sötluktande skunken,
så kanske folk ser med ömhet på varje svartvit varelse som stryker runt?
De är inte rädda, utan undrar: "Är det Frank?"
Och kan deras nyfunna nyfikenhet
få en positiv inverkan på alla de smygande skunkarna? Jag tror det.
Nästa station är Milledgeville, Georgia.
Och om fantasin kan påverka verkligheten, är väl tron där de floderna möts?
Mary Flannery!
Hej, älskling.
- Låt mig hjälpa dig med den där. - Du kan ta kofferten.
Låt mig ta något. Mår du bra?
- Har Milledgeville blivit bättre? - Den är kvar.
Två av affärerna har nya skyltfönster.
Moster Katie sover i bilen. Vi försöker vara lite tysta.
Varför sover hertiginnan i bilen?
Tja, hon... Jag tycker inte om att åka ut hit ensam.
Det finns fler av dem än vi.
- Vi ska till dr Block på hemvägen. - Nej.
Han bryr sig om dig. Läkarna i New York gör inte det.
- Jag vill inte att de ska bry sig om mig. - Vad i all världen? Är du luffare nu?
Vi måste köpa en ordentlig rock till dig.
Jag vet hur kallt det är och jag kan köpa min egen rock.
Du mår inte bra, men försök att vara lite vänligare.
Vi behöver inte väcka syrran.
Många guvernörer, både i Nord- och Sydstaterna,
talar om behovet av enighet i frågan om medborgarrätt.
Man tror att Stevenson-Russell-teamet kan...
Jaha, Mary Flannery. Hej sötnos, se på dig.
Du ser inte ut att må bra.
- Regina, hon ser sjuk ut. - Jag vet, vi ska till dr Block.
- Nej. - Hon har frossa och det där utslaget.
Hon orkar inte lyfta upp skrivmaskinen.
Har du skrivit några fina berättelser på sistone?
Nej.
- Någonting skriver du ju. - Jag läste den senaste du skickade.
- Och? - Den tilltalade mig inte riktigt.
- Den lämnade en dålig eftersmak. - Du skulle inte äta den.
Men berätta, vad är det du arbetar på?
Jag skriver en roman som heter Blodsviss. Den handlar om en ateist
som ligger med en prostituerad och startar en religion
som heter Kristi kyrka utan Kristus.
I slutet river han kanske ut sina egna ögon.
- En kyrka utan Kristus? - Som de flesta jag känner till.
Du kan väl skriva om trevliga människor den här gången?
Du kanske blir en ny Margaret Mitchell?
Vi behöver en bra bok som Borta med vinden.
- Skriv om kriget. Det blir mer läsning då. - Jag älskar den där filmen!
Den svarta tjejen som spelar Mammy. Hon roar mig verkligen.
Det är så trevligt att se en hederlig negress.
"Ashley, Ashley! Vad ska jag ta mig till?"
Ibland sysselsatte sig Ruby Turpin med att benämna olika grupper av människor.
I botten var det mest svarta människor. Inte alla, men nästan.
Och bredvid dem, inte ovanför dem, fanns det vita slöddret.
Och ovanför dem fanns hemägarna och ovanför dem hem- och markägarna
där hon och hennes man Claud hörde hemma.
Ovanför henne och Claud fanns rika människor med större hus och mer mark.
Men det är här det blev för komplicerat för Ruby.
För en del människor med mycket pengar borde vara under henne och Claud.
En del med ädelt blod hade förlorat sina pengar och var tvungna att hyra.
Och sen fanns det svarta människor som ägde sina hus och även marken.
Sätt dig, du vet att du inte kan stå på det benet.
Han har ett sår på benet.
- Du milde, hur fick du det? - En ko sparkade till honom.
Milda makter.
Doktorn tar emot dig, mr Mulligan.
När hon somnade rumlade alla människor runt i hennes huvud.
Och hon drömde att de alla var hoppackade i en godsvagn på väg mot en gasugn.
Herre min Gud.
- Jag önskar att jag kunde gå ner i vikt. - Men du är inte tjock.
Det är jag visst. Claud kan äta så mycket han vill.
Men så fort jag tittar på något gott så går jag upp i vikt.
Du kan äta så mycket du vill, eller hur, Claud?
Men du har åtminstone ett så vänligt sinnelag.
Det spelar ingen roll hur stor du är.
Det viktigaste är ett vänligt sinnelag.
Studerar du på college? Jag ser att du läser en bok.
- Damen ställde en fråga till dig. - Jag har öron.
Vi har så fint väder. Håller du inte med?
Jo, bra bomullsväder. Om man kan få negrerna att plocka det.
Men de vill inte plocka bomull längre.
De vita vill inte plocka det och inte negrerna, för de vill vara som de vita.
De borde skicka dem tillbaka till Afrika. Det är därifrån de kommer.
Det finns värre saker än en neger.
Precis som med dem, finns det olika sorter av oss.
Ja, verkligen. Det finns massor av värre saker.
Ruby.
Du blir pånyttfödd.
Men det finns bara två lediga platser på jorden.
Du kan antingen vara en neger, eller vitt slödder.
Nej!
Snälla, Jesus. Låt mig få vara mig själv.
Jag kan vänta tills en annan plats blir ledig.
Nej, du måste välja nu och jag har bara de två platserna. Du måste bestämma dig.
Gör mig till en neger då. Men inte en med dålig smak.
Gör mig till en proper, ren och hederlig negerkvinna.
Som jag, fast svart.
Har ni hört att mexikanerna vill översätta Bibeln till spanska?
Det värsta som finns är någon som är otacksam.
Att ha allt och inte uppskatta det.
Jag känner en flicka vars föräldrar skulle ge henne vad som helst.
Hon får en fin utbildning och dyra kläder
men som aldrig säger något snällt.
Det skadar inte att le.
Det får dig att må bättre. I hela kroppen.
Ja, det är klart. Men det finns folk som inte vill lyssna.
Om det är något jag är, så är det tacksam.
När jag tänker på vem jag hade kunnat vara förutom mig själv,
och allt jag har. Lite av allt.
Och ett vänligt sinnelag dessutom.
Jag vill bara ropa: "Tack Jesus! Tack.
Tack Jesus, för att du skapade allt som det är."
Tack Jesus! Tack!
Vad är det du vill säga?
Återvänd till helvetet där du hör hemma, ditt gamla vårtsvin!
Syster! Ring ambulansen!
Hon såg med klarsynthet.
Hon såg själar som dundrade fram i himlen.
Det var hela förband med vitt slödder och svarta människor i vita dräkter.
Bataljoner med missfoster och galningar som skrek och hoppade som grodor.
Alla rena för första gången.
Hon kunde se på deras chockade ansikten att även deras dygder brändes bort.
Komsi. Gris, gris.
Käre Cal,
jag lämnade New York som 24-åring och kom hem som en 107-åring.
Benknotorna känns som kol och febern fortsätter att koka dem.
Jag ska ta mig tillbaka till New York snart men mamma vill inte att jag reser.
Men oroa dig inte. Jag ska inte vara här länge.
Alla tycker att höjden av bohemliv är att ha på sig långbyxor ute.
När jag kommer upp kanske du vill ta en lunch?
Ni borde se den nye predikanten som sjunger sin predikan.
Han ställer ut en stol på podiet och kallar på någon biblisk karaktär:
"Kom och bär vittnesbörd!"
Han säger: "Paulus, kom och bär vittnesbörd!"
Han väntar på att Paulus sätter sig och sen sjunger han.
Jag tror att jag har något i köket som kan lugna Carramaes mage
och jag behöver tala ensam med Mary Flannery, så du kan gå hem.
- Okej. - Tack så mycket.
Tror du att de föreställer sig att Paulus verkligen sätter sig i stolen?
Jag har ingen aning.
Titta här.
Dr Wells hade ett informationsmöte på colleget häromdagen
och två negrer, de var lärare eller någonting, deltog.
- Hur gick det? - Alla blev galna.
- De brände ett kors på dr Wells gräsmatta. - Är det roligt?
Det var för fuktigt ute för ett brinnande kors så de satte upp en som var portabel.
Den lystes upp med röda glödlampor.
De kan inte ha gått i skolan efter fjärde klass.
Och plötsligt är de intresserade av utbildning?
Sitt kvar, Mary Flannery.
- Stanna kvar, är du snäll. - Jag måste arbeta.
Du måste vila.
Och samla krafterna.
- Jag orkar nog skriva på skrivmaskin. - Det är inte...
...vad läkaren säger.
Och...
- Dr Block kommer hit för att tala med oss. - Vad är det här?
Vad är det till?
Är den till mig?
Regina?
Chancey säger att kon med den dåliga juvern måste till veterinären.
- Då går vi då. - Jag tycker inte om sprutor.
Den är enorm. Den ser ut att användas på boskap.
Jag har hellre artrit.
Mary Flannery.
Du har inte artrit.
Du har lupus.
Du är vuxen nu.
Du har rätt att veta det.
Din mamma ville inte göra dig orolig.
Du är redan svag. Hon tänkte bara att det skulle...
Hon vill inte att du ska tro att det är hopplöst.
Det är inte som när din pappa hade det.
Nu för tiden låter inte läkarna unga människor dö.
De får nya mediciner.
Folk dör inte.
Inte som förut.
Jaha.
Det var inga goda nyheter.
Men tack för att du berättade.
Jag misstänkte det och trodde att jag hade blivit galen.
Jag är hellre sjuk än galen. Säg inte att du har berättat det för mig.
Annars berättar hon inte något för dig igen.
Jag kanske vill veta något mer om mig själv.
Tack.
Jag arbetar. Jag sa att du inte ska komma in när jag arbetar.
Jag vet det. Men du måste komma ner nu.
- När du är redo. - Rinehart refuserade min roman.
Det är säkert en besvikelse men läkaren är här nu.
Hur länge har du vetat?
Vetat vad då?
Jag ser precis ut som pappa.
Nej, det gör du inte.
Du kan gå och prata med läkaren. Jag behöver en präst.
Insikten om döden har gripit tag i mig.
Och en medvetenhet om Guds makt har brutit min självbelåtenhet
som ett skott i sidan.
En känsla av det dramatiska, av det tragiska och av det oändliga
har sänkt sig över mig och fyller mig med sorg.
Men större än sorgen är:
Förundran.
TVÅ ÅR TIDIGARE
Kära Regina, jag har goda nyheter.
Jag har vunnit Rinehart Iowa-priset i skönlitteratur.
Det innebär 750 dollar från ett välrenommerat förlag
som kan ge ut boken om jag lyckas avsluta den.
Jag hoppas att ni mår bra.
Låt inte den nye gårdskarlen demoralisera ankorna. Kram, M.F.
P.S. Försök att behärska dig och skicka inga fler förkläden.
Jag vet att det blir svårt, men snälla.
Mary Flannery, rummet är ditt.
Historien heter Parkers rygg.
"Sarah Ruth var helt enkelt enkel."
Huden i hennes ansikte var stramt som skalet på en lök.
Hennes ögon var grå och skarpa som spetsarna på två isklyvare.
Kom igen då! Vad fan!
- Hör du! - Herre jävlar!
Vi talar inte oanständigt här! Vi talar inte oanständigt här.
Okej, okej, okej.
Jag gjorde illa handen. Jag tror att jag har brutit den.
Får jag se?
- Det är inget fel på den. - Jag är botad!
Du får akta dig, jag är sjöman och har rest över hela världen.
Jag kan lära dig ett och annat. Den här gjordes på Kap Horn.
Den här i Burma. Och den här gjorde jag när jag var femton år.
Jag tycker inte om det. Det är idoldyrkan.
Vänta ett tag.
- Du borde se dem du inte kan se. - Det är sånt som indianer gör.
- Fåfänga. Fåfängligheters fåfänglighet. - Någon tycker du väl om? Titta på dem.
- Kycklingen är väl okej. - Kyckling?
Tjejen, det är en örn. Vilken dåre skulle ha en kyckling?
Vilken dåre skulle ha tatueringar?
- Är du frälst? - Frälst?
Vad behöver jag frälsas från?
Skulle en kyss ta hand om det?
- Vad heter du? - Parker.
- O.E. Parker. - Vad står O.E. för?
Det spelar ingen roll. Vad heter du?
Jag berättar om du talar om vad bokstäverna står för.
Nej, det kan jag inte. Du kommer bara skvallra.
Det gör jag inte. Jag svär vid Gud.
Okej.
Jag gör det.
Det är en hemlighet, du får inte säga något. Kom närmare.
Jag heter Obadiah Elihue Parker.
Det betyder Guds tjänare.
- Hör ni! Vill ni ha äpplen? - Ja!
Jag kommer nog förbi imorgon med björnbär.
Vad sägs om det?
Ta för er bara.
- Ni får tacka. - Tack!
Det var som om en blind pojke försiktigt hade styrts åt ett annat håll
och inte lagt märkte till att slutmålet hade ändrats.
Inte förrän vi har gift oss.
- Parker, nej! - Är du en av de där suffragetterna?
- Är du lesbisk? - Jag delar inte upp folk efter kön.
Jag tänker på dem som irriterande eller mindre irriterande.
Jaha.
Vad är jag?
Ja, det är mitt svar.
Parker, nej. Inte förrän vi är gifta. Parker? Parker!
Inte förrän vi har gift oss! Nej!
Inte förrän vi har gift oss.
Parker trodde att hon hade gift sig för att frälsa honom.
Andra gånger tänkte han att hon egentligen tyckte om det hon öppet ogillade.
Han begrep sig på henne, men inte på sig själv.
"Men jag skall vara såsom ett grönskande olivträd i Guds hus.
Jag förtröstar på Guds nåd alltid och evinnerligen."
När Gud ska döma dig
kommer Jesus att fråga dig vad du har gjort förutom att rita på dig själv.
Tjejen, mig lurar du inte.
Du tror bara att den bastanta blondinen jag jobbar för ska säga:
"Hej, mr Parker. Ska vi inte rymma tillsammans?"
Du frestar synden.
Du skulle ha sett henne när hon såg min bara överkropp.
Hon tittade på mig och sa: "Mr Parker, du ser ut som en tavla."
När Gud dömer dig får du stå till svars för det också. Fåfänga.
Jag funderar på att tatuera en bibelvers på ryggen.
Så har du något att läsa.
Men så säg,
har jag då inte fått mig en riktig eld att tämja?
Jo, men jag vill att du tittar på mig.
Okej.
Nej.
Parker visste varför han hade gift sig. Det var enda sättet att få henne.
Men han förstod inte varför han stannade kvar.
Snart skulle hon bli gravid. Han föredrog kvinnor som inte var det.
Han föreställde sig sitt huvud som en kopplingslåda.
Men med henne kunde han bara se utifrån och in.
Hela den svarta världen i hennes huvud innehöll både himlen och planeterna.
Vad som än hade varit eller skulle bli.
När han blundade kunde han se någon sorts stjärna.
En sådan där stjärna på ett julkort. Men han kunde inte se den tydligt.
Något stod i vägen för honom.
Eller som om han befann sig i början av något, som inte hade en början.
Han såg stjärnan avlägsna sig, längre bort in i mörkret,
tills han insåg att Sarah Ruth var själva ljuset.
En häftig duns slungade iväg honom i luften.
Han landade på ryggen när traktorn kraschade och trädet flammade upp.
Han kände hettan från det brinnande trädet mot sitt ansikte.
Hade han vetat hur man gjorde ett korstecken hade han gjort det.
Hallå! Öppna!
Gud.
Parker längtade efter Sarah Ruth.
Hennes skarpa tunga och isklyvarögon var den enda tröst han kunde frammana.
Hon kan inte ha något emot Guds utseende.
Ett lugn sänkte sig över honom,
lika nervskakande som om det avlånga rummet
var ett fartyg från vilket Jona kastades överbord.
Det var som om han var sig själv men en främling,
som körde in i ett nytt land. Men allt han såg var välbekant.
Blondinen var inte lika bastant som du påstod.
Du måste betala för traktorn. Hon hade inte försäkrat den.
- Varför slösar du el mitt på dagen? - Håll tyst! Lyssna!
- Du får inget av mig! - Titta på mig, titta på mig.
Jag vill visa dig något. Och jag vill inte höra ett ord till!
- Jag borde ha vetat. - Titta på den bara!
- Jag kan inte titta! - Vet du inte vem det är?
- Det är ingen jag känner. - Det är han. Det är ju han!
- Han? Vem? - Det är Gud!
Titta på den bara. Titta!
Under hennes blick kände han sig lika genomskinlig som vingen på en fluga.
Gud?
Gud ser inte ut så där.
Vad menar du? Hur vet du det? Du har inte sett honom.
Man ser honom inte! Han är ande. Ingen människa kan se hans ansikte!
Men det är bara en bild på honom. Det är bara en bild på honom!
Nej, det är idoldyrkan!
Idoldyrkan! Idoldyrkan!
Sarah Ruth skrek: "Idoldyrkan!"
"Med kvasten i ett fast grepp såg hon mot pekanträdet och hennes ögon hårdnade.
Där var han, han som kallade sig Obadiah Eliehue,
och grät som ett barn."
- Det jag har svårt för... - Du, Walter.
Det blir ingen kritisk analys i eftermiddag.
Seminariet är slut för idag.
Kreativiteten är naturen som manifesteras i oss.
Det är du som reser dig inom oss.
Skrivandet är dött utan dig.
Herre, res dig inom mig.
Få det här döda begäret att bli levande.
Du är den tunna månskäran.
Själv är jag jordens skugga, som hindrar mig från att se hela månen.
Hjälp mig uppoffra varje världslig sak för detta.
...varje världslig sak för detta. Jag menar inte...
- Vem talar du med? - Gud!
- Det är Cal, det är du. - Ursäkta.
Nej, jag... Jag blev livrädd.
Jag borde arbeta. Jag tycker inte ens om fester.
Den som uppfann cocktailpartyt borde straffas.
Och mina fötter är dränkta i Beefeater.
Ja, men jag kan hämta lite Vermouth. Det blir perfekt.
Jag skulle bara hälsa. På något sätt har jag gjort det.
- Jag måste gå hem nu. - Nej, stanna kvar.
Snälla, stanna. Jag behöver din hjälp.
Jag tycker att festen är så jobbig.
Om du är här får jag åtminstone
ett samtal som inte är eländigt
eller som handlar om skvaller eller någon abstrakt estetisk teori.
- Vilka vackra lovord, Cal. - Det är sant.
- Finns det mat? - Ja, Chicken à la king.
Kanske en stund då.
Jag har inte ätit på hela dagen.
Tack.
- Din historia... - Parkers rygg.
Den är bra.
Tack.
Jag...
...helgonförklarar dig...
...den heliga Flannery.
Ta en klunk.
Där är du. Det är din fest, och självklart med studenter som avgudar dig.
Och så försvinner du. Jag känner inte ens hälften, Cal.
Elizabeth, Flannery - Flannery, Elizabeth.
Hej. Jag har läst din bok. Jag var väldigt imponerad.
Jaha. Tack.
Välkommen till Cals fest.
Han är en viktig person. Han har vunnit Pulitzerpriset.
Kom in.
När jag var sju år hade min pappa en höna som gick baklänges.
Pathé News kom hela vägen ut till Georgia för ett reportage. Jag var också i det.
Jag var där för att hjälpa hönan men det var det största som hänt mig.
Allt sedan dess har varit en antiklimax.
- Är hon bra? - Hon är den mest lovande i kursen.
Oj, Walter. Han sa det rakt i ansiktet på dig.
- Grattis till Rinehart-priset. - Vann du det?
- Ursäkta. - Nu förlorade du i alla fall.
Låt mig ge dig ett råd. Använd "negro" istället för det andra ordet.
De jag skriver om skulle aldrig använda något annat ord.
Det är bara ett gott råd.
Jag föredrar att inte släta över verkligheten. Du talar om propaganda.
Och även om du är på rätt sida gör du det värre. Det påverkar inte sanningen.
Du, jag försökte bara vara trevlig.
Jag antar att det är din tur. Redo?
Så min fråga är: Tror kristna, katoliker eller vad de nu är,
att de faktiskt äter Jesus? Som kannibaler?
Och om det är så, hur kan man påstå sig vara moraliskt överlägsen?
Walter, frågan verkar vara om en person tror att vi
är skapade i Guds avbild eller om man tror att vi skapar Gud i vår avbild.
Jag vet inte vad svaret är, men jag minns som barn när jag skulle motta hostian.
Jag föreställde mig att det var den helige Anden.
Den verkar vara mest portabel i treenigheten.
Nu föreställer jag mig eukaristin som en fin och uttrycksfull symbol.
Synekdoken för Gud.
Då kan den dra åt helvete.
Det är svårare att tro än att inte göra det.
Folk förstår inte vad religionen kostar en.
De tror att tro är en stor elektrisk filt. När det egentligen är korset.
Det är många som säger att en hund har sin dag,
och en katt har ett antal liv.
Det finns andra som tror att en hummer är rosa
och att bin aldrig arbetar i sina kupor. Drick.
Dina ögon är bottenlösa. De ser mer.
Jag ljög inte.
- Du ljög. - Jag ljög inte.
- Du ljög. - Du har din sanning, jag har min.
- Det finns bara en sanning. - Det finns ingen sanning.
Mina tankar är långt borta från Gud.
Han kunde lika gärna ha låtit bli att skapa mig.
Här håller Mary O'Connor från Georgia den enda hönan
i världen som kan gå baklänges. För att gå framåt går hon bakåt.
När hon tittar framåt, tittar hon bakåt.
När hon kommer fram, ska hon egentligen gå.
Käre Gud, hjälp mig att inte vara så petig i mitt sätt att göra saker på.
Jag kan inte undfly mig själv såvida jag inte skriver.
Och jag är mig själv som mest just när jag skriver.
Kan jag inte försvinna in i något större?
- Sitt upp ordentligt. - Tack.
Jag vill inte dö.
Snälla, ge mig en bra historia.
Låt mig vara din skrivmaskin.
ALLT SOM STIGER MÅSTE STRÅLA SAMMAN
Man lever bara en gång. Och genom att betala lite mer för det...
Det visar att jag inte gör något halvdant.
Den här hatten passade mig bäst av alla.
När jag köpte den sa jag: "Ta tillbaka den. Jag tänker inte ha den."
Och kvinnan sa: "Vänta tills du har provat den." Så det gjorde jag och hon sa:
"Du gör något för den hatten. Och den gör något för dig."
Hon sa: "Med den hatten ser du inte halvdan ut."
Jag tycker om den, mor.
Med tanke på hur världen är, är det ett under att vi har det bra.
- Men nu är rollerna ombytta. - Låt bli.
Jag minns en gammal svarting, min sköterska Caroline. Hon var underbar.
För guds skull mor, byt samtalsämne.
Varför klär du dig så här? Du ser ut som en gangster.
- Ingen bryr sig om hur jag ser ut. - Jag gör det.
Jag är älskvärd mot alla. Jag vet vem jag är.
Ingen bryr sig och du har ingen aning om vem du är.
Det gör jag visst. Om du inte gör det skäms jag.
Oj då.
Din morfar var guvernör i den här delstaten.
Din mormor var from, och din gammelmorfar
ägde en plantage och 200 slavar.
Som tur är får man inte köpa eller sälja människor längre.
Förutom när det maskeras som ett bröllop.
Vad vet du om bröllop?
Colby, kom älskling.
Stå still, stå still.
Är han inte söt?
Tittut!
- Han tycker om mig. - Så fånigt.
Sluta larva dig. Sätt dig ordentligt. Sitt upp.
- Jag ska ge pojken ett nickel. - Nej.
- Mor, de kommer inte tycka om det. - Jag hittar bara en penny.
- Gör det inte. - Den är splitterny.
Lille pojke! Hör du! Titta!
Jag har en skinande, ny penny
bara till dig. Har du den? Varsågod.
Han tar inte emot andras pennies. Ingens!
Den här...
Det var därför jag sa till dig.
I framtiden vill jag att du besparar mig dina predikningar om rasfrågan.
Jag tänker inte låta dig begränsa mina vänskaper baserat på det.
Jag vill hem!
Tror du att det här var en enstaka företeelse? Det var det inte.
Det var alla svarta människor som sa
att de inte vill ha dina nedlåtande pennies längre!
Uppför dig inte som om det är världens undergång.
Vi ska till din viktminskningskurs för du är tjock!
Tjock, mamma!
- Mamma, kom nu! - Jag vill åka hem.
Mor! Vart är du på väg?
Jag går inte längre än så här.
Mor!
Säg åt morfar att hämta mig!
Säg åt Caroline...!
Säg åt Caroline att hämta mig!
Mamma! Mamma, förlåt. Jag åker hem med dig.
Hjälp mig!
Nå?
Tja...
Jag förstår inte...
...varför du inte vill skriva något folk vill läsa.
Det är ju inte direkt Harper's BAZAAR.
Harper's BAZAAR?
Tror du verkligen att du använder begåvningen Gud gav dig
om du inte skriver något som många människor tycker om?
Det är en litterär tidskrift.
- Betalar de? - Ja, det gör de.
Inte mycket.
Men det är sådana tidskrifter som etablerar en författares ryktbarhet.
Ryktbarhet betalar inte ens matvaror.
Jag funderar på att beställa en påfågel.
- En påfågel? - Ja.
- Äter de inte blommor? - Nej, de äter fågelmat.
Jag vet inte.
Jag behöver en hobby om jag ska vara här om dagarna.
Vet du vad?
Du skulle kunna vara lite vänligare.
Jag tänker inte låta dig dö.
Käre Cal, det går bra för mig trots motsägelsefulla nyheter.
Jag och romanen sitter fast ute på vischan i mitt fågelreservat i några månader.
Jag undrar hur mycket av en invalid jag kommer bli.
På ett sätt är det mer lärorikt med sjukdom än en resa till Europa.
Jag reviderar romanen, men eftersom den är så dålig skriver jag noveller istället.
Jag har en samling som jag tänker kalla En bra karl är svårt att finna.
Om du är på resande fot hoppas jag att du stannar till i Milledgeville.
Att lära sig att gå med kryckor får mig att känna mig som en apa.
Det finns ingen anledning att tänka på Aristoteles.
- Istället borde jag tänka på bananer. - Raring...
Det kommer att gå bra. Du vänjer dig.
Har jag berättat om den gången när min lilla ponny Patina
for upp och slog mig i huvudet?
- Kanske en eller två gånger. - Jag tränade ponnyn...
Herre, jag vill inte vara ensam hela mitt liv.
Jag känner mig ensammare när människor påminner mig om dig.
...for upp och smällde till mig. Jag hade ett hovavtryck i pannan i 37 dagar.
Du skulle ha sett din mormor. Hon kom flygande.
"Den där ponnyn kommer ta livet av dig!"
Jag har läst Kafka. Och jag börjar förstå hans problem med nåd.
Guds kärlek är alltid tillgänglig.
Ju mer vi lider, desto närmare är du.
Men det är fortfarande svårt att vilja lida.
Herre, ge mig nåd.
Och om möjligt,
låt det inte bli lika smärtsamt som för Kafka.
Herregud, Mary Flannery! Rör dig inte! Jag ringer läkaren.
Jag tänker inte gå i trappan längre!
Mary Flannery?
Mary Flannery? Där är hon.
Ursäkta att jag väcker dig.
Fader Flynn?
Ska du ge mig sista smörjelsen?
Nej, nej. Regina bad mig komma.
Tack.
Kan jag få prata med fadern i enrum?
- Tack för att du kom. - Jag gör det så gärna.
- Hur mår du? - Jag mår så dåligt.
Kortisonsprutorna får mig att tänka dag som natt.
Blodtransfusionerna gör mig utmattad. Jag har inget blod i kroppen.
Du har tillräckligt för en flicka från södern. Vi ska ordna bikt och kommunion.
Fader, jag är rädd.
Vad är du rädd för?
Du blir kistbärare på min begravning, precis som för min far.
Eller så sitter jag här resten av livet.
Jag var inte kistbärare. Jag höll i mässan.
Förlåt, fader.
Jag vill att du läser de här. Då kommer det att kännas bättre.
"Bevara liljan av oskuld."
- Har du läst Joyce? - Vem?
- James Joyce. - Jag har inte träffat honom.
- Han är en stor författare. - Ja, han. Han övergav Irland förstås.
Är du också författare?
Jag vill bli det.
Du blir inte bra på något utan bön.
Du kan inte älska Jesus om du inte talar med honom.
Jag gör det.
Jag försöker varje dag.
Jag säger: "Snälla Gud" men jag känner honom inte för jag är i vägen.
Jag längtar efter nåd. Jag ser den.
Den är där men jag kan inte röra vid den.
Min tro stiger och faller som vid ebb och flod i ett osynligt hav. Det är tortyr.
Men sedan tänker jag att det är den processen som fördjupar tron.
Kanske hittar Gud oss i mörkret och inte i ljuset.
Tro är kanske mer som ett äktenskap. Man får arbeta för att få det att fungera.
Jag vet inget om äktenskap.
Jag tillbringar dagarna med att injicera mig själv med hypofysen från grisar.
Men jag vet att det mystiska inte försvinner,
utan växer med mer kunskap. Eller hur?
Dagens kristna, som min mor, går efter en räknesticka.
Och kyrkan är en fattigmans försäkringsbolag, som The Elk's Club.
Men jag vill inte att rädsla ska hålla mig kvar i kyrkan.
Jag vill inte vara en ynkrygg som är rädd för helvetet.
Fast helvetet verkar mer troligt än mitt svaga sinne i himlen.
För helvetet verkar mer jordisk.
Om vi kan noggrant kartlägga himlen kan forskarna föreslå förbättringar.
Och borgarna skulle sälja kartor till alla över 65.
Jag vill inte vara en besserwisser.
Eller jo, det vill jag.
Och jag vill att du ska tycka det.
Det jag ber om är löjligt. Mina krav är absurda.
Jag vill vara en mystiker, men är bara sentimental. Jag är fåfäng.
Amen.
Du behöver inte se nåden, den är alltid här.
Du gör motstånd mot den eftersom den förändrar oss.
Och förändring är smärtsam.
Idén om att nåd är läkande utesluter förståelsen att innan den läker,
så skär den med svärdet som Kristus skulle föra med sig.
Vägen till glädje börjar med en svår motgång.
Glädje är sorg som har övervunnits.
Fader, hur kan jag bli en god katolik?
Ge allmosor och tjäna andra.
Tacksamhet berikat av hederligt tjänande, kärlek,
uppoffrande och mod.
Du menar välgörenhet?
Jag är ledsen, men jag kan bara skriva.
- Skriv då! - Men det är skandalöst.
Kan jag fortfarande tjäna Gud?
Folk blir jämt chockade av det ena eller det andra.
Att inte få välja är din sjukdom.
Är ditt skrivande ärligt? Är ditt samvete rent?
Då är resten upp till Gud.
I slutändan är det betydelselöst.
Jag klarar att vara sjuk om jag får skriva lite varje dag.
Med Guds hjälp
kan du även se det som en välsignelse.
Nåväl. Vill du avlägga bikt?
I Faderns och Sonens och den heliga Andens namn.
Ni borde se vår nye predikant som sjunger sin predikan.
Han ställer ut en stol på podiet
och kallar på någon biblisk karaktär att bära vittnesbörd.
Jag börjar med löken och ser hur Carramae har det.
- Hon kräktes fyra gånger efter middagen. - Idioten?
Har du köpt en bok som heter Idioten?
- Vad handlar den om? - En idiot.
Mrs Cedars?
God morgon, mrs Cedars.
- Jag är mrs Hopewell. - Jaha, det stod Cedars på brevlådan.
Mrs Hopewell? Jag hoppas du mår bra.
-"Jag har något viktigt att tala om..." - Jag har något viktigt att tala om...
- Vad kan jag göra för dig? - Tror du på det kristna kallet?
- Ja. - Du är en god kvinna. Vänner har sagt det.
-"Vad säljer du?" - Vad säljer du?
Biblar.
Du har ett vackert hem.
Men ni har inte någon familjebibel i vardagsrummet.
Ni kan lägga undan dem. Jag vill inte ha några.
Jag vill inte köpa en bibel.
- Och det luktar bränt. - Jag är bara en kille från landet.
Folk från landet är jordens salt.
Det finns inte tillräckligt många i världen. Det är det som är fel med den.
Jag presenterade mig inte.
Jag heter Manley Pointer. Jag kommer från området runt Willoughby.
Jag kommer inte ens från en särskild plats.
- Jag måste ta hand om middagen. - Givetvis.
Gör dig av med jordens salt så att vi kan äta.
Jag kan inte vara oförskämd mot någon.
Jag hörde att vissa gårdar föder upp kycklingar utan vingar.
På det viset får vi mer vitt kött.
Samhället består av vinglösa kycklingar.
Därför säger Nietzsche att Gud är död.
Joy är författare.
Hon tillbringar dagarna med att skriva. Gud vet vad.
Hon ser ut som en författare. Det måste falla sig naturligt för dig.
Det är som att föda ett piano på tvären.
"En bibelförsäljare med dåligt hjärta. Jag kan enkelt förföra honom
men då får jag räkna med hans ånger."
Har du ätit en två dagar gammal kyckling?
Ja.
Den måste ha varit liten.
Hur gammal är du?
Sjutton.
Jag ser att du har ett träben.
- Vad heter du? - Hulga.
Hulga. Hulga. Hulga.
Jag har aldrig hört det namnet förut.
Jag döptes till Joy. Men jag ändrade det till Hulga.
"Hon var klar i sinnet men likgiltig och ironisk.
Hon betraktade honom på avstånd, roat och med medlidande."
Jag gillar flickor med glasögon.
Jag tänker en hel del. Jag är inte en sån där som aldrig har en allvarlig tanke.
För jag kan dö, Hulga.
Du och jag lider av samma åkomma. Jag kan också dö.
Tror du inte att vissa är menade att träffas för att de har något gemensamt?
Båda har allvarliga funderingar.
Jag arbetar inte på lördag. Kan vi inte ha en picknick? Säg ja, Hulga. Säg ja.
Snälla?
"För första gången i sitt liv, stod hon öga mot öga med sann oskuldsfullhet."
- Gud tar hand om dig. - Nej, jag tror inte på Gud.
Inte?
Det är ovanligt för en flicka.
Hon hade aldrig blivit kysst. Hon var glad att det var en oansenlig upplevelse.
Det handlade bara om makt över sinnet.
Folk skulle dricka avloppsvatten, om de fick höra att det var vodka.
- Kom nu då. - Jag kommer.
Jag älskar dig.
Jag sa det, nu får du säga det.
Jag inbillar mig inget. Jag är en av de som ser igenom allt.
- Okej, men älskar du mig, eller inte? - Stackars dig, jag menar...
Det är förståeligt att du inte begriper.
Vi är alla fördömda.
Men vissa av oss har tagit av ögonbindeln
och ser att det inte finns något att se.
Det är en sorts frälsning.
Okej, okej. Men älskar du mig, eller inte?
Jag är mycket äldre än du. Och jag har flera examina.
Jag bryr mig inte. Jag vill bara veta om du älskar mig.
Ja.
Okej, okej. Bevisa det då.
- Visa mig hur träbenet sitter. - Nej.
Nej.
"Hon var lika känslig, som en påfågel är om sin stjärt.
Ingen rörde det förutom hon. Hon vårdade det såsom en annan vårdade sin själ."
Okej.
Hon funderade på att rymma med honom.
Varje kväll skulle han ta av benet
och varje morgon sätta på det igen.
- Får jag visa dig hur man sätter på det? - Nej, du har ju mig.
- Ge mig benet bara. - Vänta. Vänta, vänta.
Ta en klunk.
- Jag trodde att du var en bra kille? - Jo, men det har inte hållit mig tillbaka.
- Jag är lika bra som du. - Det vet jag.
- Ge mig då mitt ben. - Kom igen nu.
"Utan sitt ben kände hon sig beroende av honom.
Hennes hjärna hade slutat tänka och ägnade sig åt en funktion
som den inte var så bra på.
Utan sitt ben var hon beroende av honom." Och... ja.
Jag trodde att du var kristen? En god kristen.
Du tror väl inte att jag tror på den skiten?
Jag kanske säljer biblar men jag är inte tappad bakom en vagn.
Och jag vet vart jag är på väg.
Ge mig mitt ben!
Är du snäll.
Jag har en del intressanta saker.
En gång fick jag en kvinnas glasöga.
Ni kan inte sätta dit mig.
Jag använder ett nytt namn varje gång och stannar aldrig länge.
Och en till sak. Du är inte särskilt smart!
Jag har trott på ingenting sedan jag föddes.
"Vad är mer komiskt och fruktansvärt
än en tafatt och intellektuell kvinna
som närmar sig Gud, lite i sänder...
...medan hon skär tänder?"
Kära Flannery,
du måste må bättre snart.
Jag saknar dig. Jag hoppas att du är vid god hälsa.
Jag läser boken av Thomas Merton som jag gav dig.
Jag hoppas att du också gör det.
Lyssna på det här:
"I vårt innersta väsens mitt finns en gnista som tillhör Gud.
Den är som en ren diamant
som flammar med himlens osynliga ljus.
Det finns i oss alla. Och om vi kunde, skulle vi se miljarder av ljuspunkter
som förenades i skenet från en sol, som skulle få allt mörker
och livets grymhet att försvinna.
Helt och hållet.
Jag har ingen instruktion för detta seende. Den skänks. Men himlens port
är överallt."
Jag önskar att jag kunde hälsa på, men jag kan inte den närmaste tiden,
eftersom jag och Elizabeth ska gifta oss.
I det innersta djupet av vår fantasi uppstår vår verklighet.
Jag känner att du har låtit det slå rot i mig, i oss alla -
ett begär, som är oemotståndligt och heligt
och som får oss att ropa, troende som icke-troende:
"Få oss att begära!"
Knack, knack.
- Du kom inte ner till frukosten. - Den smakar som tagel.
Ja...
Nåja...
Förhoppningsvis får du äta salt snart igen.
Och mjölk, ägg, ost och allt annat jag tycker om.
Behandlingen är värre än sjukdomen.
Du måste äta.
Har du smakat på den?
Har jag...? Jag skulle aldrig äta det.
Det är ju bara havregryn. Smakar som tagel.
Jag såg din påfågel äta frukost i morse. Du hade rätt.
Han äter fågelmat, men också allt annat.
Han åt varenda en av mina Herbert Hoover-rosor.
Och när han inte äter dem sitter han på dem.
Vad gör han för nytta? Han har inte ens fällt upp stjärtfjädrarna.
- Vad är det för fel på honom? - Ingenting.
Han gör det, vänta bara.
Jag får skaffa ett stängsel till blommorna.
Ät.
Vilken fin utsikt du har när du skriver.
Det hjälper säkert.
Tack, mamma.
Jag hade tidigare uppfattningen att mitt skrivande levde vidare
om jag höll mig undan.
Jag hade envisats med den villfarelsen om jag inte hade blivit sjuk.
Jag trodde att det var slutet på all kreativitet...
...allt skrivande, allt mitt arbete.
Nu inser jag att det bara är början.
Allt som stiger måste stråla samman.
FLANNERY O'CONNOR FORTSATTE ATT SKRIVA I DET RUMMET
DE NÄSTKOMMANDE 14 ÅREN, INNAN HON FÖRTÄRDES AV
DET HON KALLADE DEN FRANSKA VARGEN, LUPUS.
Jag är på väg till Kanaans land
Där människans själ aldrig dör
De mörkaste nätterna omvandlas till dag
Där människans själ aldrig dör
Kära vänner, det blir inga sorgliga avsked
Inga tårfyllda ögon
Där finns kärlek, fred och glädje
Där människans själ aldrig dör
Rosorna blommar där för mig
Där människans själ aldrig dör
Och jag tillbringar evigheten
Där människans själ aldrig dör
Kära vänner, det blir inga sorgliga avsked
Inga tårfyllda ögon
Där finns kärlek, fred och glädje
Där människans själ aldrig dör
"TACK VARE HYPOFYSEN FRÅN TUSENTALS GRISAR SOM SLAKTATS DAGLIGEN,
HAR JAG MITT LIV OCH MIN GLADA UPPSYN ATT TACKA.
JAG ÄR INTE ENS VÄRD ATT KYSSA MARKEN DE GÅR PÅ."
Undertexter: Monique Karlsson