Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ett, två, tre.
När jag träffade Johnny...
tänkte jag: "Han är för trevlig för att skriva sån genialisk musik."
Han har en magisk förmåga.
När man hör hans musik för första gången kan man inte glömma den.
Det är många som älskar honom, även om de inte inser det.
Hur många kompositörers musik kan man höra inledningen till
och veta direkt vilken film det är?
Hans musik känns så trygg.
Jag vet på en gång att det är John.
Det är den effekten John har på människor.
Man hör musiken och säger: "Ja, det är den killen."
Precis som Michael Jordan var den killen.
Och Bach var den killen.
Och John Williams är precis den killen.
Han är ofrånkomlig.
Han är så ofta lösningen.
Johns musik talar till publiken på en sån grundläggande nivå.
Ledmotiven verkar ha funnits för alltid.
Vid nåt tillfälle tänkte han ut dem,
och nu är de en del av vårt gemensamma medvetande.
Men han är mer än bara kompositör.
Han är ett geni
som verkligen förstår förhållandet mellan film och ljud.
Han förenar perfekt gamla klassiker och modern pop.
För mig är han både och.
Han är en otrolig musikalisk begåvning i varje stil som finns.
Hur bär han sig åt?
Vinnaren är John Williams för Spelman på taket.
John Williams för Hajen.
John Williams för Stjärnornas krig.
John Williams för E.T.
John Williams för Schindler's List.
Han är alltid på upptäcktsfärd.
Det börjar med hans upplevelse,
att se en film och sen gå till pianot och skriva.
Musiken kommer från himlen och sveper in honom.
Den renaste konstform jag nånsin upplevt från en människa.
EN FILM AV LAURENT BOUZEREAU
Riktigt bra "lick".
Det här är ett av mina pianon.
JOHN WILLIAMS KOMPOSITÖR
Det här hade jag på Fox under 25 år.
Det första jag spelade för Steven på det här pianot var...
Jag spelade det, och han sa: "Vad är det där? Vad ska du göra..."
Och de fem tonerna i Närkontakt av tredje graden?
Fem... Den här.
Det här pianot... Jag spelade allt.
E.T. och alltihop.
Så det är den här skönhetens historia.
Det låter som bröllopsmarschen.
- Men vi gifte oss för länge sen. - Jag vet.
Det är sant.
Främling, jag är så glad att se dig.
STEVEN SPIELBERG FILMSKAPARE
- Jag tar över Johnnys stund. - Min bar mitzvah.
Din bar mitzvah.
- Hur mår du? - Bara bra.
- Gott nytt år. - Detsamma, älskling.
Det intressanta med John Williams och Steven Spielberg är
att tillsammans är de ett band...
MUSIKER, COLDPLAY
...och band är toppen.
När de är tillsammans är de större än summan av sina delar.
Musiken och filmen är lika viktig.
De lyfts upp av varandra,
och tog man bort en av dem vore det inte detsamma.
När jag fick mitt första jobb och regisserade min första film
hade jag nog redan 500 album med filmmusik.
Jag var ett stort fan av filmmusik.
Men på 60-talet och i början av 70-talet
började filmmusik att bli en stor anakronism.
Man föredrog inte längre orkestermusik.
Det blev tidsperiodens musik.
Det var en läskig tid.
Jag trodde att det var slutet för orkestermusikens tidsepok,
och jag tänkte inte låta den epoken dö om jag fick bestämma med mina filmer.
LEVA RÖVARE REGI: MARK RYDELL
Jag hade förälskat mig i filmmusiken
från en film som hette Leva rövare.
Jag lovade mig själv att om jag fick en första film,
vem som än skrev musiken,
skulle en John Williams, som jag antog var engelsman,
vara min kompositör, om han tackade ja.
COWBOYS REGI: MARK RYDELL
Sen hörde jag Cowboys, som John också skrev,
och då blev jag ännu mer övertygad.
Jag frågade John
om han ville skriva musiken till Tjejen som spelade högt.
John gillade manuset, och vi tog en lunch.
Jag avgudade honom direkt.
Han var så ung.
Och jag var redan 40 år.
En gråsprängd veteran från år av slit i Hollywood.
Han var en elegant man. Det har han alltid varit.
Men mycket vänlig och varm.
Han påminde lite om William Shakespeare.
Han hade rött hår och lite rött skägg
och vackra händer.
Jag minns hans händer.
Inom fem minuter insåg jag att ur historisk synvinkel
visste han mer om filmmusik än jag.
För att visa min kärlek till filmmusik
nynnande jag de första två minuterna
av Alex North inledning från Spartacus,
en av mina favoriter.
Så jag tror att John antingen var imponerad eller låtsades vara det
och tyckte att jag var knäpp.
Sen gick jag och såg hans film, Tjejen som spelade högt.
TJEJEN SOM SPELADE HÖGT REGI: STEVEN SPIELBERG
Vill du ge tillbaka den?
Du har ingen aning om vad som kommer att hända dig.
Jag tänkte: "Herregud, vilken bra filmskapare grabben är."
Och han sa ja
och skapade en intimitet med ett munspel
som förde filmen i en riktning som jag aldrig föreställt mig.
Johnny förmedlade ledmotivet och mycket av den stämningsmättade känslan
genom Toots Thielemans, den berömda munspelaren.
När John var klar med Tjejen som spelade högt
tänkte jag anlita honom för varenda film jag nånsin skulle göra.
MUSIKREDAKTÖR
När det gäller nyskapandet av filmmusik...
MUSIKKRITIKER, HISTORIKER
...är kompositörerna ofta bundna
för när de ska börja jobba finns referensmusik,
vilket är musikstycken och sånger som redan finns,
delar av gammal filmmusik som regissören och klipparna har samlat
för att göra grovklippningen.
Det är en plåga för kompositörer
för så fort vi hör referensmusik...
THOMAS NEWMAN KOMPOSITÖR
...släcks mycket av kreativiteten.
Väldigt ofta har regissören förälskat sig
i de stycken som de valt och lagt till i soundtracket.
Så de vill ha nåt som är exakt så.
Och kompositören förväntas återskapa ett hopfogat verk av andras musik.
HAJEN UTAN MUSIK
För Hajen hade jag en ganska svårbegriplig idé.
Jag hade lagt på Johns egen musik som referensmusik
från Bob Altmans Schizo.
SCHIZO - DEN KLUVNA VERKLIGHETEN
John ringde mig när han sett grovklippningen av Hajen
och han skrattade åt min referensmusik.
Det var så märkligt, för jag...
Musiken till Schizo var bara effekter och skrik och skrämmande ljud.
För mig verkar Hajen som ett äventyr till havs.
HAJEN MED MUSIK
Han sa: "Åh, nej. Vännen...
Det här är en piratfilm.
Den känns i magen."
Han sa: "Ingen fara, jag kommer på nåt."
Efter nån vecka åkte jag hem till honom,
och han satt vid sin Steinway-flygel.
Jag förväntade mig nåt väldigt komplext.
Det var nästan som "Pekfingervalsen".
Han använde bara två fingrar.
Och han...
Jag såg mig omkring.
Tänk dig att vara helt ensam på en mörk plats
där du inte ser nåt.
Det är helt tyst.
Och det första du hör är...
Du känner att nåt farligt är på gång.
Bara från de låga tonerna i en miljö där de inte passar in.
Först trodde jag att han skojade.
Alla frågar mig: "Vad tycker Steven Spielberg...
Vad tänkte han när han hörde det första gången?"
Vad tänkte du egentligen?
- Tyckte du att jag var en idiot? - Inte alls.
"Herregud. Det blir ingen orkester.
Det blir ett piano och...
Och Johnny tänker bara göra ett par saker
- i det lägre registret." - Men du sa inte nej?
Du sa hela tiden: "Lyssna igen."
- Okej. - "Lyssna igen."
Och jag började se det geniala i det du gjort.
INSPELNING, HAJEN STEVEN SPIELBERGS PRIVATA FILMER
- Det här ska vara mjukt, Steven. - Jag vet.
Det här är redan för stort.
Och min haj funkade inte.
Jag hade ingen aning om att John skulle komma
och ge mig hajen med musik.
Hans musikaliska haj funkade mycket bättre än min mekaniska.
Det är två toner, men det är ett ledmotiv.
ALAN SILVESTRI KOMPOSITÖR
Ett ledmotiv kan göra det genialiska
att hålla en karaktär på duken när den inte syns på duken.
Frågan som jag ställt flera gånger är:
"Hur gör han?"
Vad är det för gudomligt? Var kommer det ifrån?
"MAIN THEME" FRÅN THE FABELMANS
Jag kallades "Johnny" efter min far,
så jag var väl "Johnny Jr."
Min far var trumslagare och perkussionist,
och min mor var mycket musikalisk.
Hon var en 20-talstjej.
Hon kunde spela ukulele.
Hon hade dansat sen mycket ung ålder.
Min far spelade på en teater i Boston.
ÖVER ATLANTEN TRUMMOR, JOHNNY WILLIAMS, SR.
Hon dansade där,
och musiker träffade ofta sångare eller dansare som de jobbade med.
De inledde ett förhållande och gifte sig 1929
när hon var 20 år och han var 25.
JOHN WILLIAMS BARNDOMSHEM
Jag föddes den 8 februari 1932
i Flushing, Queens, New York på Flushings sjukhus.
Jag hade en syster och två bröder.
Båda pojkarna var musiker. De jobbar fortfarande.
Och min syster, som gått bort, var pianolärare hela sitt liv.
När vi var yngre spelade hon mycket bättre än jag.
Vi blev tvingade att spela piano.
Min far tyckte att alla skulle spela piano.
Jag övade i proportion till att jag spelade baseboll.
Spelade jag baseboll en timme måste jag spela piano i en halvtimme.
På den tiden var det via radio som man fick nyheter
och underhållning.
Vi hade ingen tv.
Min far jobbade i radiostudioorkestrar.
Så han gick till jobbet,
och klockan åtta på kvällen hörde jag honom på radio.
Your Hit Parade.
De spelade med Benny Goodman och Tommy Dorseys orkester,
och jag var så stolt över att han var med.
Jag var intresserad av att lyssna efter trummorna.
Det var ytterligare ett sätt att lyssna.
Jag började lyssna på orkestreringen
för band och orkestrar och blev mycket intresserad av trombon.
Min far sa: "Du får en trombon om du fortsätter spela piano."
Musik var en så stor del av familjen
och familjens yrkesliv
att jag aldrig riktigt strävade efter nåt annat
som jag kan tillstå.
Mina föräldrars vänner var musiker,
och det var det jag trodde att man gjorde när man var vuxen.
Som vuxen spelade man musik nånstans.
Vår familj flyttade till Kalifornien när jag var 15 år.
Jag gick på high school då.
Jag gick på North Hollywood High School.
Jag hade spelat piano sen mycket ung ålder
och var distraherad av trombonen ett par år.
Min far sa: "Du måste sluta med trombonen.
Du måste fokusera helt på pianot."
Jag hade mycket att ta ikapp.
Jag jobbade så hårt.
Jag övade fem, sex timmar om dagen, och hela dagarna på helgerna.
Min mor trodde att jag skulle dö av det.
Det är inte utbildning.
Det är mer som träning, nästan som idrottande
för att kunna göra det man ska
för att bli professionell på nån nivå.
Det var vid den tiden jag började intressera mig mer för film.
Jag började lyssna på filmmusiken
för min far jobbade i studiorna i Hollywood nu.
Jag följde med honom för att se vad de gjorde
och för att se dem skapa filmmusik.
STORSTADSHAMN MUSIK AV LEONARD BERNSTEIN
Det som först dyker upp i huvudet är Leonard Bernstein, Storstadshamn.
Min far spelade den musiken med Bernstein, men det var många.
Han brukade även ta hem partitur åt mig.
Och jag började tänka att jag också kunde göra det.
När jag gick i high school
kunde jag skriva för instrument till vår skolorkester.
En av eleverna hade skrivit en musikpjäs med piano,
så jag orkestrerade hans sånger
och dirigerade skolorkestern.
Jag lärde mig genom att göra.
Genom att praktisera.
Jag lärde mig mycket själv måste jag säga.
Jag hade näsan i orkestreringsböcker i årtionden.
Jag tjänstgjorde fyra år i flygvapnet,
och jag var stationerad en period i St. John's, Newfoundland
hos Northeast Air Command Band.
Vid slutet av andra världskriget
bjöd Kanadas regering in folk inom filmbranschen
för att grunda filmbolag i Kanada.
Studio Hamburg från Tyskland kom med personal och utrustning
till St. John's, och de ville göra en reseskildring
om de kanadensiska kustprovinserna.
De gjorde den lilla filmen You Are Welcome,
och de hade ingen musik.
De kontaktade mig.
Jag hade aldrig skrivit för film.
De sa: "Kan du skriva filmmusiken?"
"Visst kan jag det."
Jag gick till biblioteket och lånade en bok om newfoundländska folkvisor,
som jag kanske kunde använda.
G.I. Pens musik för Newfoundland
Det var så det gick till.
Menig komponerar filmmusik
Jag kan inte säga att jag som ung man i 20-årsåldern
tänkte göra nåt annat till yrket än att spela piano.
Att jag började komponera musik,
i synnerhet för film,
var bara en rad tillfälligheter.
Jag var galen i jazz.
Jag älskade jazzen på radio och ville försöka spela den,
vilket jag gjorde som ung och även som ung yrkesverksam.
JOHNNY STACCATO PIANO, JOHN WILLIAMS
Jag kan aldrig hävda
att jag var en stor jazzmusiker som Oscar Peterson
eller Teddy Wilson eller Art Tatum,
men jag var hyfsad kan man nog säga.
Jag älskade att skriva det.
Under en period i high school
var jag väldigt intresserad av jazz.
GEORGE LUCAS FILMSKAPARE
Jag kände bara till honom som en jazzmusiker, en pianist.
Om man lyssnar på det han skrev i 20-årsåldern
finns ett album, "Rhythm in Motion",
som han spelade in när han hade sitt jazzband.
Det är fantastiskt.
Det finns mycket äldre kompositörer i dag som inte är i närheten.
Det är lätt att glömma att han började som jazzkille.
Inte det man kanske tror om man träffar honom 1977
som kompositören till Stjärnornas krig och Närkontakt.
STJÄRNORNAS KRIG REGI: GEORGE LUCAS
Men vem skulle kunna skriva
ett stycke som "Cantina Band"
utan att veta nåt om jazz?
Jag har hört väldigt dåliga försök...
BRANFORD MARSALIS SAXOFONIST, KOMPOSITÖR
...och i bästa fall låter det klyschigt och tillgjort.
Men det var alltid typ: "Ja, det här är schyst."
Det för mig till Catch Me If You Can.
CATCH ME IF YOU CAN REGI: STEVEN SPIELBERG
När jag hörde det var det jazz.
Killen är helt grym. Det var så bra.
Jag såg filmen, och sen skrev jag ett mejl till hans kontor
och sa: "Snälla, övertala maestro Williams att göra det till en saxofonkonsert."
Några dagar senare fick jag ett svar: "Tack för ditt intresse.
Det pågår redan och blir klart inom sex veckor."
Jag blev så glad.
FRÅN CATCH ME IF YOU CAN
Jag har aldrig varit nån filmfantast.
Jag går väldigt sällan på bio.
Men min far spelade i alla studioorkestrar
på Columbia, MGM, 20th Century Fox, och så vidare.
Eftersom musikerna fick jobb på studiorna
blev jag intresserad av filmmusik för jobbets skull.
Jag spelade på Columbia Pictures för Morris Stoloff,
som var musikdirektör på studion.
Han anlitade mig för att spela piano i orkestern.
Jag spelade där i två år och jobbade nästan varje dag.
Sen gick jag till 20th Century Fox
och spelade för Alfred Newman, där och på Paramount.
Jag spelade för Bernard Herrmann, Franz Waxman och Henry Mancini
i den mer jazziga genren.
Ledmotivet han spelar i Peter Gunn.
MUSIK AV HENRY MANCINI PIANO, JOHN WILLIAMS
ELVIS MITCHELL VÄRD FÖR THE TREATMENT
Han bankar och spelar så hårt.
För mig är det grunden till jazzfunk.
DE VILDA ÅREN REGI: IRVING LERNER
MUSIK AV JERRY GOLDSMITH PIANO, JOHN WILLIAMS
Jag hade så mycket att göra.
Jag spelade på nån studio varje dag.
SKUGGOR ÖVER SÖDERN REGI: ROBERT MULLIGAN
MUSIK AV ELMER BERNSTEIN, PIANO, JOHN WILLIAMS
Medan jag spelade piano i orkestrarna
frågade äldre kollegor då och då:
"Kan du orkestrera nåt till nästa vecka?"
När jag hade orkestrerat några melodier
sa nån: "Vill du dirigera i en halvtimme?"
Jag var ung och dumdristig och sa: "Självklart kan jag dirigera."
Till slut sa jag till min fru: "Jag ska nog bara komponera."
Innan jag visste ordet av skrev jag så mycket för tv och film,
och jag sa till min fru:
"Jag lägger för mycket tid på orkestern.
Jag måste sluta spela, och skriva."
Och jag tjänade faktiskt lite mer då.
Jag hade tre barn och var tvungen att tänka praktiskt.
Mitt tidigaste minne av min far var att vi hade en manchestermatta
i ett litet rum hemma.
På mattan stod ett piano,
och han spelade i det lilla rummet med den roliga mattan.
Min mor, Barbara Ruick, var skådespelare och sångare.
Hon spelade Carrie Pipperidge i Karusell.
KARUSELL REGI: HENRY KING
Jag har två yngre bröder, Mark och Joe.
De är musiker båda två.
Joe är sångare i bandet Toto,
och Mark har spelat trummor med Crosby, Stills, and Nash
och Air Supply och Tina Turner.
Mina föräldrar var väldigt glamorösa
och de gick ofta ut.
De ordnade fester.
Vi hade alltid trevliga jular.
Julen var underbar.
Jag minns att min far spelade musikalstycken.
Han och min mor övade och hade kul ihop och spelade låtar.
Vi underhöll varandra och fick varandra att skratta,
och vi hade så kul tillsammans.
Nu skrev jag tv-program varje vecka.
Jag hade flera underbara år med timslånga antologier.
Chrysler, Bob Hope Theatre och Alcoa Theatre.
Ena veckan var det western, sen komedi,
nästa vecka var det drama.
Allt man kan tänka sig
av regissörer som gick vidare till att göra långfilm.
Syd Pollack, Dick Donner och Robert Altman.
Han jobbade mest på Fox,
men han jobbade även mycket hemma på helgerna.
Han satt alltid och skrev.
En gång när han skrev, skrev jag en lapp med texten:
"Du måste komma ut och hjälpa mig med det här."
Jag sköt in den under dörren och då blev han arg.
På 60-talet jobbade jag mer på studiorna än hemma
av en praktisk anledning.
Mina barn var små,
och det var mycket ljud och distraktioner hemma.
Det var svårt att få till den avskildhet man behöver för att komponera.
Så jag åkte till Universal
eller Fox Studios, där jag jobbade länge,
inte som anställd, utan som nån som kom på middag och blev kvar.
Att samma man skrev musiken till Stjärnornas krig...
J.J. ABRAMS FILMSKAPARE
...och Gilligan's Island
visar hans enorma och gränslösa omfång.
Hämta pålen!
Ja, sir.
GILLIGAN'S ISLAND REGI: JOHN RICH
Vad sägs om den här?
Perfekt. Kom hit med den!
På en gång.
Vi var på semester på Hawaii
och han köpte en ukulele.
Han skulle skriva ett nytt ledmotiv till Lost in Space,
så han skrev det på ukulelen.
"MAIN THEME" FRÅN LOST IN SPACE
Det var möjligheter att jobba för, i det här fallet 20th Century Fox,
där jag blev vän med Lionel Newman.
Om jag inte hade börjat med tv
hade jag inte fått möjligheten att göra film.
TA'T LUGNT SHEJKEN
Hur mycket fick du, John? Vad står det?
12 500 dollar.
AVTALSBREV JOHN WILLIAMS 1964
För en vecka?
För tio veckor! Åh, nej.
HUR MAN STJÄL EN MILJON
Jag gjorde en hel del komedier ett tag,
och jag ville inte göra fler.
GUIDE FÖR GIFTA MÄN
En äldre kollega ringde mig
och sa: "John, om du ska komponera filmmusik
och ditt namn ska synas på filmen,
då kan du inte heta Johnny. Det är ett pojknamn.
Du måste byta namn. Du måste heta John Williams."
Så jag tänkte att han hade rätt.
SPELMAN PÅ TAKET REGI: NORMAN JEWISON
...en tradition
De första filmerna med stor budget var musikaler.
Jag arrangerade och orkestrerade men var även direktör och dirigent.
Vi behövde körsång, barnsång, orkestermusik.
Varenda ord i sången måste förstås, även med kör.
Så skapandet av det,
mixandet av alla ljud, klippningen
är en utbildning i sig och en enorm erfarenhet för mig.
Inte bara som kompositör, utan som nån...
Som en hantverkare som arbetar med att skapa film.
GOODBYE, MR CHIPS REGI: HERBERT ROSS
Goodbye, Mr Chips.
Musiken skrevs först av André Previn,
men det blev osämja mellan André och producenten,
så Leslie Bricusse fick göra både text och musik.
Men André Previn var som en mentor, och han stöttade mig.
Han tyckte inte att jag skulle stanna i Hollywood.
"John, du vill skriva egen musik. Konserter, symfonier.
Slösa inte tid på 'kommersiellt jobb'."
Om jag hade hans begåvning
skulle jag lämna filmvärlden och skriva symfonier,
men jag gick inte vilse i Hollywood. Jag hittade mig själv.
SOS POSEIDON REGI: RONALD NEAME
Det är grejen med John Williams.
Även om materialet han får är bra förbättrar han det alltid.
Han hittar alltid ett sätt att fånga kärnan
i det som gör det rörande, meningsfullt eller känsloväckande.
Även med en klassisk katastroffilm från 70-talet
som SOS Poseidon eller Jordbävningen.
SKYSKRAPAN BRINNER REGI: JOHN GUILLERMIN
Ett av mina tidigaste minnen av John på podiet
var när han dirigerade SOS Poseidon och Skyskrapan brinner,
och man kom in och satt precis bredvid basisterna
och där var John och hans typiska svarta polotröja.
Han dirigerade och jag satt tyst
och lite skrämd och bevittnade allt.
Irwin Allen var en karismatisk karaktär.
IRWIN ALLEN PRODUCENT, SOS POSEIDON
Han var fantastisk på att mixa ljudet,
att sammanfoga ljudeffekter, dialog och musik,
och han ville att allt skulle vara ljudligare.
Gör det bara mer ljudligt.
Jag har gjort allt det här med penna och papper,
och det gör jag fortfarande.
Jag har haft så mycket att göra under mina år här
att jag inte haft tid att lära mig de elektroniska systemen,
vilka förmodligen är lite snabbare.
Om du vill skriva det här...
Det är nio eller tio noter. Jag måste skriva dem så här.
Och om det är...
Det är många noter.
På datorn trycker man på en knapp, och sen kan man se det.
Jag måste skriva allt det där.
Så jag tar nog mer tid på mig än mina yngre kollegor.
Många gånger när jag komponerar fyller jag papperet med noter
och tittar på det nästa morgon.
Det är som om nån annan har skrivit det.
"Jag kan omöjligt ha skrivit allt det där.
Absolut inte i går. Det kan jag inte ha hunnit."
Han lärde sig sina färdigheter med ihärdighet,
och numera kan man frammana...
ETHAN GRUSKA JOHNS DOTTERSON
...musik från en prompt med AI.
Folk borde se nån som har arbetat ensam i ett rum
i mer än 60 år.
Det är mycket som uppoffras. Det har funnits en del smärta i hans liv.
När man kommer till en viss punkt blir han tyst.
Jag tror att han uttrycker sig genom musiken.
LEDMOTIV FRÅN SABRINA
Min mor var i Reno i Nevada
för en liten roll i en film som hette Jackpot.
JACKPOT REGI: ROBERT ALTMAN
- Nummer två. - Gamla blå?
Gamla blå, nummer två.
- Precis så. - Nej.
Kathryn Altman ringde och sa...
KATHRYN REED ALTMAN SKÅDESPELARE
"Ni måste be er far ringa mig."
Jag väntade i huset i nån timme,
och när han kom hem sa jag: "Nåt är på tok med mamma."
Skådespelare i Reno hittad död
Det var så märkligt. En frisk och vacker ung kvinna
som plötsligt dog av en aneurysm som vi inte kunnat förutse.
Det var en tung händelse i mitt liv. Hon var min fru,
men även mor till mina tre barn. Hon var bara 41 år.
Min pappa fick flyga dit och ta hand om allt.
Jag lämnades hemma med mina bröder,
vilket blev min roll de kommande... För alltid, faktiskt.
Men det började då.
Jag var strax över 40 och hade tre tonårsbarn.
Det var en tuff situation,
ibland väldigt svår att prata om.
Det var förödande. Han hade ingen erfarenhet
av att engagera sig som förälder.
Jag hade ofta tagit hand om mina bröder
och det var lätt för mig att ta den rollen.
Vi tre hade en väldigt speciell relation.
Under lång tid jobbade jag inte.
Jag ville inte hålla på med filmer och berättelser och karaktärer.
Direkt efter hennes död skrev han en violinkonsert till henne.
VIOLINKONSERT - FLÖJTKONSERT
Hennes far var violinist. Hon älskade violin.
Hon ville alltid att jag skulle skriva nåt åt henne.
Jag gjorde inte det förrän hon gick bort.
Innan min mor gick bort
var min far, trots att han var en lysande kompositör,
mer av en hantverkare.
Men efter hennes död var det en känsla han hade,
att hon fanns vid hans sida.
Det kändes som om hon hjälpte mig.
Det var en lustig känsla som jag hade.
Jag har den fortfarande.
På nåt sätt växte jag konstnärligt eller fick nån sorts energi
eller dök djupare in i det jag gjorde.
Min mest hektiska och framgångsrika tid inom filmen
började direkt därefter,
när jag blev ombedd att göra Stjärnornas krig.
Samtidigt blev jag ombedd att göra En bro för mycket.
LIONEL NEWMAN - MUSIKDIREKTÖR 20TH CENTURY FOX
Jag sa till Lionel Newman:
"Jag gör nog hellre En bro för mycket,
för alla stjärnor är med i den,
och jag vet ingenting om George Lucas eller Stjärnornas krig."
"Jag vill ha nån som kan göra klassisk musik."
De gamla Korngold, Newman, gammaldags filmmusik
från 30- och 40-talet.
Steven sa: "John Williams är rätt kille för dig."
Jag sa: "Är inte han jazzpianist?"
"Nej, han skriver fantastisk musik."
Så Steven, som jag precis gjort Hajen med,
sa: "Du måste träffa George Lucas",
som jag aldrig hört talas om.
Jag kände inte till Sista natten med gänget. Mitt fel, inte hans.
Jag träffade George och vi pratade lite om musik.
Han var väldigt ung.
Det klickade på en gång.
Han är en gentleman och lätt att umgås med.
Han kan även otroligt mycket om musik.
Han kunde även otroligt mycket om symfonimusik.
Dagen efter sa Steven:
"Du borde göra Stjärnornas krig. Gör det... Det kommer att bli kul.
Strunta i En bro för mycket. Den är bara kommersiell.
Det här kommer att bli nåt bra."
Så han övertalade mig.
Men det var inte så svårt.
Hela projektet genomsyrades av känslan av nåt speciellt.
Jag tror att alla visste att George gjorde nåt
som var lite knasigt, lite excentriskt. Det var inte likt nåt annat.
Det hade funnits rymdfilmer tidigare, men ingen hade
samma fantasi och den gnista som den här.
Under flera dagar gick vi igenom filmen
och bestämde var musiken skulle börja och sluta...
PAUL HIRSCH KLIPPARE
...eller pratade om referensmusiken som Planeterna av Gustav Holst,
den sista satsen i Dvoráks symfoni Från nya världen,
delar av Våroffer och Max Steiners musik till King Kong.
Ibland höll John med om våra val,
och ibland hade han en idé som förbättrade idén.
Man gör det man måste för att lägga ihop pusselbitarna,
och det var så det var.
Vi hade pratat om Peter och vargen
och några äldre symfonistycken,
för jag ville att varje karaktär fick sitt eget ledmotiv.
När man växlade från en karaktär till en annan skulle musiken följa med.
"LEIA'S THEME" FRÅN STJÄRNORNAS KRIG
Kommentarerna i noterna till Stjärnornas krig
är de mest osammanhängande saker man kan tänka sig,
för det gjordes så många ändringar.
Det här var en och en halv minut. Nästa dag en minut och 45 sekunder.
Nästa dag var det struket.
Ken Wannberg som var min musikredaktör
drev mig till vansinne med alla ändringar.
KEN WANNBERG MUSIKREDAKTÖR
Kenny ringde i panik.
Han sa...
"Du kan inte... Det är en miljon ändringar." "Ja, jag vet", sa jag.
"John har skrivit all musik redan." "Jag vet."
Jag jobbade i flera veckor
utan att veta vad jag skulle skriva för inledningen.
Jag tror att det sista jag skrev var den inledande fanfaren
och marschmusiken för bleckblås.
Den första gången jag hörde delar av den var
när Johnny spelade den för mig på piano.
Det är...
Det är bara ett framförande av ledmotiven på piano.
Man måste säga: "Jag vet inte, men det låter bra."
Men det har inte den energin eller känslan
som man får när en orkester spelar.
Vi bestämde att vi behövde en symfoniorkester,
vilket jag aldrig haft i en film tidigare.
Lionel Newman sa att vi skulle anlita London Symphony Orchestra.
Vilken grej. Vilken utveckling.
Vi skulle åka till London,
anlita en orkester i världsklass för att framföra min musik.
157.
Redo. Nu börjar vi.
Det är svårt att beskriva om man inte upplevt det.
Okej, mina herrar. Lugn.
Men det är nästan som att få barn.
Det är bara så jag kan beskriva känslan när jag först hörde musiken.
Jag hade inte hört den med en orkester.
Och jag hade inte hört den med filmen.
Jag litade på John, jag litade på Steven,
men ögonblicket när de spelar den första melodin...
är man livrädd att det inte ska funka.
För länge sedan i en galax långt, långt borta...
STJÄRNORNAS KRIG
Jag, som många andra, blev överväldigad de första tio sekunderna.
LAWRENCE KASDAN FILMSKAPARE
Och sen undrar man: "Vem är det här?"
Det är en del av djärvheten i originalmusiken från Stjärnornas krig.
Den ljudliga hymnen som inleder.
JAMES MANGOLD FILMSKAPARE
Den mest kända inledningen inom filmhistorien och filmmusiken
är en hyllning till orkesterns styrka.
STJÄRNORNAS KRIG
Ingen kunde ana att det skulle bli nåt
större än en hit, ett fenomen.
Den finns fortfarande kvar.
När det blev dags att göra soundtrackalbumet
sa skivbolaget: "Det är så mycket musik. Vi gör ett dubbelalbum."
Sight and sounds Star Wars-album säljer slut
Inspelningen blev otroligt populär bland folk.
Många hade nog aldrig köpt ett soundtrackalbum tidigare
eller gått på en konsert och hört en symfoniorkester.
På den tiden kunde man inte se en film igen när man ville.
När jag var barn
lyssnade jag på soundtracket och tittade på skivomslaget
och lyssnade på musiken och spelade upp filmen i huvudet.
JORDBÄVNINGEN LICENS ATT DÖDA - MARDRÖMSJAKTEN
DRACULA JAKTEN PÅ DEN FÖRSVUNNA SKATTEN
Star Wars var dubbelalbumet.
Jag lyssnade på albumet och stirrade på loggan på skivomslaget.
Jag kände att den var så viktig, så episk i sin omfattning
att den transporterar en till en annan plats.
HELEN WARGELIN - ANDRAVALTHORN, VIRGINIA SYMPHONY ORCHESTRA
Jag vet inget inom filmmusiken som har varit som Stjärnornas krig.
DAVID NEWMAN KOMPOSITÖR, DIRIGENT
Snacka om ledmotiv och hur han använder dem.
Ledmotiv är i princip teman.
"YODA'S THEME" FRÅN RYMDIMPERIET SLÅR TILLBAKA
John har komponerat 80 eller 90 ledmotiv för Star Wars universum.
Jag gillar den vi kallar "The Force".
När man hör motivet påminns man om vem man var för 40 år sen,
inte bara om vilka karaktärerna var.
Det berör en verkligen på ett otrolig sätt,
och allt funkar eftersom han skapade såna minnesvärda ledmotiv.
Då och då sa jag: "Det var inte det jag tänkte mig."
OANVÄND MELODI: "BINARY SUNSET"
Jag sa: "Jag vill att det låter mer så här",
och han sa: "Okej. Jag skriver det i kväll och återkommer i morgon."
Jag har jobbat med några kompositörer som har sagt:
"Det är inte det jag vill ha."
De insisterar på att få sin vilja fram,
och då blir man osams.
Jag blev aldrig osams med Johnny.
Han var en prins hela tiden.
SLUTLIG MELODI: "BINARY SUNSET"
Jag tror verkligen att soundtracket är halva filmen.
Stjärnornas krig vore inte Stjärnornas krig utan Johnny Williams musik.
Folk kom till mitt kontor och sa:
"Vet du att det är folksamlingar här som ser Stjärnornas krig?"
"Underbart. Vad kul att höra."
Jag la inte märke till det alls.
Jag var så upptagen med det jag hade framför mig.
Så fort vi avslutade Stjärnornas krig
började jag jobba på Närkontakt av tredje graden.
INSPELNING, NÄRKONTAKT AV TREDJE GRADEN
SPIELBERGS HEMMABIO
Okej. Det är bra. Håll tonen.
Sex blir...
Du har två toner för Hajen.
Du har fem toner för Närkontakt.
Det går framåt. Vi var...
I Jakten på den försvunna skatten var det 100 toner.
Ja, det stämmer.
Närkontakt av tredje graden var en underbar opera.
När jag spelade den för dig för första gången tänkte jag:
"Det här är slutet för vår vänskap."
Åh, nej!
NÄRKONTAKT AV TREDJE GRADEN
REGI: STEVEN SPIELBERG
Närkontakt av tredje graden. Allt finns i den musiken.
Hela spektrumet av 1900-talsmusik från avantgarde, dissonant...
och mycket extrema ljud.
Ett, två, tre...
IMPROVISATION MED KÖR
NÄRKONTAKT
Till de mest grundläggande minnesvärda fem tonerna
som hörs om och om igen.
Det här kan vara intressant för dig.
Var och en är fem toner, tror jag.
Här är en hel grupp.
Vissa är markerade.
Det är det här vi använder.
Det här.
Steven och jag ringade in det efter alla försök.
Fem toner kan vara...
väldigt bra.
Vad som helst. Men varför det här?
Jag tycker att det är nåt andligt över det.
Om det vore...
Det är avslutat.
Det är en mening. En punkt.
Om jag gör så här...
Det är som en satsdel eller en fras
som slutar med och, om eller men.
"Det här är en trevlig film och..."
Där är "och".
För tonen i musik, det finns två.
Den femte är alltid "sol, do" som alla barn vet.
Och den andra är den här: "ti, do".
Det är de två som bildar... Om jag avslutar frasen där.
Då väntar man på det där, eller hur?
Det skapar en förväntan med den femte tonen i skalan.
I sammanhanget blir det ett "men".
"Jag älskar Laurent, men..."
Förstår du?
Han ställde för många frågor.
Så många frågor.
Är du nöjd, John?
Jag hoppas det, men det är fortfarande nåt fel med takt 35.
Det där.
Vad är det svåraste du har skrivit?
Det är nog sista sektionen i Närkontakt.
Alla ljus, och hur det skulle göras exakt.
Oj.
Så det här är originalmaterialet från Närkontakt från Sonys arkiv.
Titta på det här.
- Herregud. Titta på allt... - Ja.
Tusan.
Herregud.
Jag ringde min far en dag när jag börjat med det,
och jag sa: "Pappa, jag har inte en ton i mig."
Jag hade precis gjort Stjärnornas krig.
Det var... en miljon toner.
Som alla bra fäder sa han:
"Fortsätt bara. Det kommer att gå bra.
- Har du middagsplaner?" - Ja.
Det var en stor utmaning.
Det var nästa steg i att orkestrera och dirigera
och på alla andra sätt.
Så det är Närkontakt av tredje graden.
På ett år
skrev John musiken till Stjärnornas krig, Närkontakt
och Svart söndag.
All musik är otroligt komplicerad och genialisk på sitt eget sätt.
Och väldigt olik varandra.
Det är otroligt att en enda kompositör
kan leverera allt det under ett år.
Det är lite som när man pratar om The Beatles.
Varenda Beatleslåt skulle vara den största hiten för ett annat band,
som de kunde leva på för alltid. John är så.
Vad som helst som han skrivit
skulle vara en annan kompositörs livsverk.
Folk frågar hur mitt liv förändrades av succén med Stjärnornas krig.
Jag fick ett samtal då nån sa:
"Du måste komma till Anaheim Stadium", som har plats för minst 60 000.
"Zubin Mehta ska göra en konsert med din musik från Stjärnornas krig
med Los Angeles Philharmonic på stadion."
Strax efter det sa ledningen för Los Angeles Philharmonic:
"Vi vill att du dirigerar musiken på Hollywood Bowl."
Så den största förändringen efter Stjärnornas krig
var att jag blev ombedd att vara gästdirigent
här och där med berömda orkestrar.
Det banade väg för en helt ny dimension i mitt musikaliska liv.
Mina damer och herrar.
God eftermiddag.
Det här är vår nya Pops.
Seiji Ozawa var musikdirektör för Boston Symphony i 29 år.
DIRIGENT, MUSIKDIREKTÖR
Det var han som utsåg mig till dirigent för Pops år 1980.
Boston Pops går från "The Stars and Stripes Forever" till Stjärnornas krig.
DEN 10 JANUARI 1980
Orkestern tillkännagav i dag
att den 47-åriga kompositören och dirigenten John Williams
som skrev musiken till Stjärnornas krig
ersätter den framlidna Arthur Fiedler som dirigent för Pops.
Det var Lionel som uppmuntrade honom att dirigera Pops.
Kanske för att John alltid velat dirigera
och för att han var lite blyg och behövde en knuff.
Många undrar nog vem som kan efterträda Arthur Fiedler
som var en sån otrolig gestalt i allas sinnen med sin musik.
Men det var nog inte alltid så lätt.
Jag tror musiker i Boston var kritiska till underhållningsmusik.
Orkestrarna avskydde att spela filmmusik.
De tyckte att det var skit.
När jag åkte till Boston 1980
fanns det många äldre medlemmar i orkestern
som fortfarande inte uppskattade och som motsatte sig
sån repertoar. De gillade den inte,
och jag tyckte att det var oprofessionellt.
DEN 14 JUNI 1984
En dispyt inom Boston Pops Orchestra
uppdagades för allmänheten i dag
när det tillkännagavs att John Williams sagt upp sig.
Den sista droppen
var orkesterns uppförande under en repetition i går.
Musikerna ska ha visat missnöje med Williams musikval
och lyssnade inte under genomgången.
BSO:s chef Thomas Morris sa i dag
att han tog emot Williams uppsägning med stor beklagan.
Den händelsen, då jag till slut sa upp mig,
skedde efter samtal med dem
om deras inställning och deras sätt att utrycka den.
Filmmusik ansågs... åtminstone av konsertmusiker
vara en oäkta konstform, en lågt stående konstform.
När jag växte upp störde det mig
att det fanns så många murar
mellan olika musikgenrer.
Oavsett om det är filmmusik, konsertmusik, barockmusik eller samtida musik.
Men John tog sig an att föra samman allt.
Han har kanske inte raderat linjen,
men han har gjort den så suddig
att ingen nog vet var den är längre.
Duke Ellington sa:
"Det finns bara två typer av musik, bra musik och dålig musik."
Jag tror att John varit en ledstjärna i att förverkliga det.
Jag tycker att en orkester med fasta platser
har en röst i repertoaren den framför.
Men den ska inte motsätta sig alltför mycket
de kreativa idéer som en ny eller en annan dirigent vill införa.
En orkester är en mänsklig familj.
En gemensam insats.
Sökandet efter en ny dirigent är över...
DEN 2 AUGUSTI 1984
...nu när John Williams kommer tillbaka.
Williams sa upp sig på grund av konstnärliga och kreativa olikheter,
men de har tydligen blivit lösta.
Williams sa: "Jag känner stor beundran och tillgivenhet
för orkestern och dess medlemmar."
Det var väldigt givande att gå från Hollywood till Boston.
I Hollywood finns ingen filmpublik
när man jobbar i en klinisk studiomiljö.
Boston Pops är en orkester. Det finns en publik.
Musiken väcks till liv.
Folk applåderar.
Och för det ärrade egot hos en Hollywood-kompositör
som aldrig ser en publik och får applåder,
är det underbart att möta en fantastisk publik i Boston.
Resten av den klassiska världen har vant sig vid tanken
att det här är en lysande och originell kompositör.
Nån som även har gjort en otrolig insats
vad gäller att stötta orkestrar.
Den som, vid det här laget i filmhistorien, ser ner på filmmusik
tänker helt enkelt inte seriöst.
När jag var liten var serien Stålmannen väldigt populär i tidningarna,
och jag läste den hela tiden.
SUPERMAN REGI: RICHARD DONNER
Tanken på att skriva det ledmotivet med capen och allt,
det älskade jag.
Vad fan är det där?
Lugn, fröken. Jag har dig.
Har du mig?
Vem har dig?
Jag älskar Chris och Margot.
De flög tillsammans, kärleksscenen.
Jag längtade efter att få börja med den
och göra ett stegrande ledmotiv.
Jag känner en enorm tacksamhet mot John Williams.
Utan hans musik blir Stålmannen väldigt klen.
Om man försöker flyga utan det ledmotivet
kommer man ingenstans.
Ett steg, två steg, och ner.
Det finns ett lyriskt uttryck i Johnnys musik.
KATHLEEN KENNEDY FILMSKAPARE
JAKTEN PÅ DEN FÖRSVUNNA SKATTEN REGI: STEVEN SPIELBERG
Han har så roligt när han skriver musiken till Harrison.
Harrison Ford har en förmåga att göra dramatiska scener
lite skämtsamt eller med en glimt i ögat.
Jag ska ta mig till lastbilen.
- Hur då? - Jag vet inte. Jag improviserar.
Det är en stor uppgift för John.
John Williams och jag har lång historia. Min pappa och han var i armén tillsammans.
FRANK MARSHALL FILMSKAPARE
I arméns musikkår.
Min pappa spelade gitarr och Johnny spelade piano.
Johnny var alltid hemma hos oss.
Så jag har känt John Williams sen jag var liten,
men att få jobba med honom i en film,
det var ett av mitt livs mest underbara ögonblick.
Johnny skrev musiken för Jakten på den försvunna skatten
med London Symphony Orchestra.
Musiken var som en puls.
Nyanseringen i musiken.
Musiken presenterar de minsta delar.
Johnny gjorde ledmotiv till ormarna under sekvensen med själarnas brunn.
Han gjorde små utsmyckningar för olika ormar
som gjorde snabba rörelser eller utfall.
Han ville ha nåt som lät Hollywood, mycket romantiskt till " Marion's Theme".
Han sa: "Musiken kan föra dem ännu närmare varandra."
Hon var inte med så mycket, men hon var en viktig karaktär.
Vi ville ge henne en melodi
som skulle påminna om allt som hon var uttryck för.
Hans ledmotiv för Marion var så vackert
och för tankarna till den gamla Hollywood-musiken,
som Franz Waxman, Miklós Rózsa och David Raksin.
Han behåller standardledmotiven i uppföljarna
för att påminna om att det fortfarande handlar om Indiana Jones.
Men han hittar ett nytt sätt att berätta med musik varje gång.
INDIANA JONES OCH DE FÖRDÖMDAS TEMPEL
Ducka!
Vi är på Oscarsgalan...
KE HUY QUAN SKÅDESPELARE
...och John Williams satt bredvid Steven.
Jag såg John och flippade ur
för jag hade inte sett honom sen De fördömdas tempel.
Jag kramade om honom och Steven var så upprymd.
"Ke, minns du att du har ett ledmotiv för Short Round?"
"Självklart", sa jag. Hur många skådespelare kan säga
att de har ett ledmotiv komponerat av den legendariska John Williams?
Sen började vi nynna ledmotivet samtidigt.
Det är ett så bra ledmotiv.
INDIANA JONES OCH DET SISTA KORSTÅGET UTAN MUSIK
Det bästa sättet att visa hur mycket energi och känsla
som Johns musik kan ge en sekvens, är att spela den utan musik.
Bara ljudeffekter och dialog.
Och sen gå tillbaka och se hela scenen igen med musik.
MED MUSIK
Då förstår man filmmusikens enorma värde.
- Markör. - Den här filmen är ett litet epos.
BAKOM KULISSERNA E.T.
Jag tror att Johns musik passar den beskrivningen.
Okej, det vore bra om vi inte hörde nåt förrän...
Vi måste gå nu...
"Vi måste gå nu, E.T."
Okej.
Och det är direkt efter "Vi måste gå nu, E.T."
Där kommer det in igen.
- Ge mig tiden för repliken. - Ja.
Hjorten tittar upp och vänder.
Om nåt kunde fånga hjorten.
- Kanske harpan igen. - Harpan.
- Jag älskar harpan. - Ja, harpan.
Jag ser fram emot att John ska säga:
"Jag har utkast att spela för dig."
Jag kan knappt bärga mig.
Jag är aldrig nervös att det inte ska leva upp till mina förhoppningar.
Det här är Michael på cykeln.
- Som letar efter E.T. - Som letar efter E.T.
- Elliot kommer ensam hem. - Det kommer efter det här.
Och så småningom kommer det här.
Det finns en konsekvens i vårt samarbete
där han alltid ser filmen på samma sätt,
men efter att han gjort musiken till min film
börjar jag se min film på hans sätt.
Jag ser min film som han ser min film.
Hem. Hem. Hem.
""Yoda's Theme" är en ljuv överraskning.
Kommer nån att fatta?
200 miljoner människor.
Jaså?
Ett tjugofem.
Oboer och instrument som spelar...
Accent två och tre, tack.
Vi har mer rytm.
Försök att koncentrera er.
Försök att inte bli störda av Stevens...
filmande.
Nej, det är bara konstigt.
Det är som att ha en kamera i badrummet.
När man tar en dusch.
Bra att jag är påklädd.
Vi börjar med sordin.
Jag spelade violin på E.T., och jag gömmer mig längst bak.
Jag sitter längst bak och spelar, men jag lyssnar och observerar.
Ni anar inte hur nervkittlande det var.
Det finns en lång melodi för harpa i E.T.
som antyder bandet mellan E.T. och Elliot.
Harpisten hette Dorothy Remsen, och jag minns att John jobbade med henne.
Dorothy, i drillen...
Kan du avsluta drillen så där?
Är du med?
Om jag kan utesluta den med vänster hand.
- Visst. - Okej.
Och det var en fantastisk pianist vid namn Ralph Grierson
- som John använde hela tiden. - ...till vänster, Ralph.
Näst sista takten, två fjärdedelsnoter.
Det sista stycket i E.T. är ett stort flöde.
Han gav det till Ralph
som fick öva i fyra dagar innan han spelade det.
E.T. var nog den första film som jag såg på bio.
Jag är med i bandet Coldplay.
Vi är just nu ute på turné. Vi kommer in på scenen,
eller genom publiken in på scenen, till musiken från E.T.
För att göra entré på scenen inför en konsert
ville jag ha nåt som kändes som att flyga.
Jag tänkte på Elliot på sin BMX,
så jag skrev till John och Steven och frågade om vi fick använda E.T.
De sa ja.
Det gör mig... upprymd.
Jag har gått in på scenen till den så många gånger nu.
Varje stycke som han skriver har liksom en hel familj av melodier.
Tillbaka till huvudtemat. Här kommer det.
Perfekt.
THE BERKSHIRES VÄSTRA MASSACHUSETTS
Det här är Tanglewood.
Tanglewood är många saker.
Det är en utbildningsinstitution.
Den ger unika möjligheter till de bästa studenterna.
Det är en konsertlokal för Boston Symphony.
Och det är en inspirerande miljö.
I hela USA:s musikhistoria är det här meckat.
Det är hit de bästa studenterna kommer.
De får uppträda med de bästa dirigenterna som kommer på besök.
Filmschemat hade varit bra.
Vi jobbar oftast under våren, en mycket hektisk del av året.
Man kanske är ledig under sommaren när filmen släpps,
och plötsligt har man tre lediga veckor
då man har tid att göra nåt.
Så det funkade väldigt bra.
Jag har varit här varje år sen 1980, så det är 43 år.
Det är en del av mitt liv.
Nu gör jag kanske två konserter om året.
Jag gjorde fler när jag dirigerade Boston Pops.
Det ger energi.
John är en enastående dirigent.
Han känner orkesterns själ...
GUSTAVO DUDAMEL KOMPOSITÖR, DIRIGENT, LA PHIL
...tack vare den kunskap han besitter.
Ledmotivet till Jurassic Park
var ett av de stycken som gör mig till musiker.
Jag minns att jag gick på bio med en vän.
Jag såg den kanske tio gånger. Jag gick och lyssnade och såg filmen.
Underbart. Det var fantastiskt.
Men att lyssna på musiken.
Jag har hört så många säga det.
FÖRSTATRUMPET, LA PHIL
Jag minns bion och tiden på dagen då jag såg Jurassic Park.
Jag hörde trumpeterna.
JURASSIC PARK REGI: STEVEN SPIELBERG
Jag kom ut från bion så full av energi.
Så glad över att spela mitt instrument.
John ville placera dinosaurierna där de hörde hemma,
med samma sorts
beundran och respekt som små barn har
när de besöker ett naturhistoriskt museum
och ser relikerna från jura- eller kritaperioden.
Och de är förbluffade av bara ben.
Jag tror att John skrev musiken med hjärtat hos ett barn
som visste hur man skapar en känsla av under kring de här storslagna djuren.
NÄR DINOSAURIERNA HÄRSKADE PÅ JORDEN
Så ofta när vi pratar om John Williams...
VÄRD FÖR THE TREATMENT
...pratar vi om musik som är varandras motsatser
och filmer som är varandras motsatser. Vi har Jurassic Park
och Schindler's List av samma filmskapare.
Det är det bästa exemplet.
Det finns en känsla av under i musiken till Schindler's List,
men ett olycksbådande under, hur kan mänskligheten vara så här?
Jag hade jobbat på Schindler's List på Tanglewood
under sommaren det året...
och Steven filmade nånstans i Polen.
Jag filmade i Kraków i Polen den vintern.
För första gången missade jag Johnnys musiksession till Jurassic Park.
Filmerna överlappade varandra helt.
SCHINDLER'S LIST REGI: STEVEN SPIELBERG
Kontrasten mellan stilarna kunde inte ha varit bättre.
Jag älskade det.
Jag tänkte inte på musiken när jag gjorde filmen.
Jag la inte in nån referensmusik
för att ge Johnny förslag på hur jag kände för vissa scener.
Jag fokuserade bara på berättandet.
Sen visade jag John filmen.
Listan är godheten.
Listan är livet.
Min omedelbara reaktion var svindlande. Jag fick inte fram ett ord.
Jag var så överväldigad. Jag grät nästan.
Jag gick ut och gick runt byggnaden en stund
och fem minuter senare sa jag till Steven...
Jag ville börja mötet och diskutera musiken,
och jag sa: "Steven, filmen är fantastisk.
Du behöver en bättre kompositör än jag."
Han svarade: "Jag vet, men alla är döda."
50 ÅR AV MUSIK OCH FILM
ETT SAMTAL MED STEVEN SPIELBERG OCH JOHN WILLIAMS
Lyckligtvis för mig och för Stevens orubblighet
fick jag ta mig an den och göra mitt bästa.
Men jag kände verkligen så. Jag trodde att filmen var bortom
nåt som nån kunde skapa
som skulle vara värdigt det filmen berättade
och historien om det som filmen avslöjade för oss.
En av mina största upplevelser med John,
och helt klart den mest känslomässiga,
är när han komponerade Schindler's List i Berkshires
och bad mig och Kate att komma dit
och lyssna på utkasten på piano för första gången.
Johnny säger alltid...
STEVEN SPIELBERGS FRU
..."Jag är inte så bra på piano,
men jag ska göra ett försök."
Självklart är han en underbar pianist.
Han hade de handskrivna noterna på pianot,
och vi stod vid pianot, och han började...
Ja.
Jag glömmer det aldrig.
Jag minns inget tillfälle då jag var så känslomässigt förkrossad
av den enkla, melodiska, själfulla, ångestfyllda musiken
som han spelade för mig och Kate på pianot.
Johnny hann inte spela fem toner förrän Kate började gråta.
Nio toner senare grät jag, och sen grät Johnny
samtidigt som han spelade.
Det var en mitzvah.
Han hade hedrat berättelsen om Shoah (förintelsen) genom musik.
Jag hade känt Itzhak Perlman, violinisten,
i ett par årtionden.
Så fort Steven och jag insåg att vi behövde en violinist, sa jag:
"Vi borde anlita den bästa just nu, Itzhak Perlman."
Det lustiga var att jag under många år
sett Itzhak på konserter här och där, och han sa alltid:
"John, när ska du ge mig en film med ett violinsolo?"
Jag sa: "Det kommer, Itzhak. En dag kommer det."
Till slut ringde jag honom om Schindler's List.
Jag sa: "Itzhak, jag har äntligen en film åt dig."
Och jag sa: "Får jag fundera på saken?"
Sen sa jag till min fru, Toby:
"Toby, det var John Williams..." och jag berättade om filmen.
Jag sa att jag skulle fundera på saken.
Hon sa: "Sa du att du skulle fundera på saken?
Filmmusik av John Williams, en film av Steven Spielberg,
och du sa att du skulle fundera på saken?"
Nästa dag ringde jag honom och sa: "Okej, jag gör det."
Och vilken lycka att jag sa ja.
INSPELNING SCHINDLER'S LIST
STEVEN SPIELBERGS HEMMABIO
Jag kan resa över hela världen
och det enda folk ber mig om är:
"Kan du spela ledmotivet från Schindler's List?"
Alla blir så berörda av den musiken.
AFI LIFE ACHIEVEMENT AWARD: EN HYLLNING TILL JOHN WILLIAMS
DRÖMMARNAS HORISONT REGI: RON HOWARD
Den första gången jag jobbade med John på Drömmarnas horisont
sa jag: "Varför funkar musik på det sätt den gör?"
Han sa: "Jag vet inte riktigt.
Det finns många teorier, och en jag tror på
är att den härstammar från primala ljud."
I vårt ursprung som människor var ljud viktiga för oss.
De kunde ge oss frid och en känsla av lugn
eller så kunde de varna oss för fara och behov av att fly.
Slagverk kunde vara en jordbävning.
Det kan vara stenar som faller.
Fåglar kan representera romantik.
Och här är en konstnär som förstår, på ett sånt nyanserat sätt,
hur man underbygger en berättelse med musik.
Han är den största förkämpen av orkestermusik
för hans musik återuppväcker orkesterns skönhet inom oss.
Det är även en stor gåva till oss musiker.
Att han är en av de få,
en av de sista kompositörerna som använder en stor symfoniorkester.
Det gör sån stor skillnad att människor spelar
istället för synthesizer som ersätter en stråksektion.
Men också att erkänna musikernas hantverk
och vikten av att det hantverket bevaras för kommande generationer.
Det som jag är väldigt stolt över är att vi inte har
gått över till elektronisk musik.
Vi värdesätter orkestern, vi värdesätter de enskilda musikerna
och det Johnny skrivit för dem.
Han har inte tagit in synthesizern.
Vid ett par tillfällen har en synth använts som komplement
till orkestermusik, som i München, till exempel.
MÜNCHEN REGI: STEVEN SPIELBERG
Så många filmskapare har gått över helt till elektroniskt.
Men jag älskar att vi håller oss till orkestrar.
En elektronisk kompilering har inte det där ögonblicket,
det kreativa i framförandet.
INSPELNING
Men i en orkester gör vi fyra tagningar för varje scen.
Alla är olika. Varje framförande är annorlunda.
Och just det framförandet har liv eller blod i ådrorna.
Han tvingar den moderna publiken att tävla med orkestern.
För han får musikerna att spela snabbare,
hårdare och mer dynamiskt
än man nånsin hört tidigare i vissa av hans stycken.
- Okej, bra. - Bra.
Nästa.
Han har en äkta kärlek till orkestern,
och äkta kärlek till icke-verbal kommunikation är
att lyfta upp armarna och säga: "Alla nu",
och att sen få nåt tillbaka, det är hisnande.
Man kan se leendet sprida sig i Johns ansikte
när han dirigerar en orkester.
Det här stycket, mina damer och herrar, är inte så förfinat.
Det är vulgärt.
Trombonerna ska vara redo.
Ni ska få världens största ett-två.
Det är unikt hur glada folk är i hans närhet.
Hur glada orkestrarna är.
När John kommer in på scenen
reagerar vi direkt, för vi har så fina minnen av hans musik
att vi är som barn i en godisbutik.
STAR WARS: EPISOD VII Rey's Theme
John ändrade inte sin stil när The Force Awakens kom.
Han skrev på samma sätt som han gjorde under sent 70-tal.
Och sen har vi...
"REY'S THEME" FRÅN STAR WARS: THE FORCE AWAKENS
Han förlorade aldrig sin uppriktiga nyfikenhet.
På nåt sätt hittar han sin klangfulla känslomässiga sanning,
men han har självförtroendet att vara sårbar
och fråga: "Är det okej? Vad tycker du?"
Han frågar bokstavligen om man tycker att det är okej.
Det får mig att skratta, för när John Williams spelar ett stycke
som han skrivit, och frågar om det är okej, finns bara ett svar.
Publiken är fortfarande kvar. Det är det otroliga.
Det får mig att undra varför vi inte hör mer tematisk musik.
Varför hör vi inte musik som exploderar på duken som Johns?
Det är ju det publiken vill ha.
Så varför finns inte mer?
Det är en svår tid för musik just nu
för orkestern är ett instrument för att framföra musik.
Musiken, som jag förstår det enligt den stora litteratur
som vi haft under de senaste 300 eller 400 åren av musik,
är nästan utdöende.
Unga kompositörer vill jobba med elektronik och effekter.
De gör ett fantastiskt jobb
och jag vore gärna här i 50 år till för att se vad de gör.
Men kommer vi att få nån mer Brahms eller Wagner?
Just nu, med den här utvecklingen som vi ser inom musiken,
är det tid att fråga och att undra.
John skriver även fantastisk konsertmusik.
JAVIER C. HERNÁNDEZ KULTURREPORTER
Det är inte Hollywood-filmmusik
som man hör på biograferna.
Det är mer abstrakt, förfinad, mer sökande musik.
"HIGHWOOD'S GHOST"
Hans filmmusik är så sammanhängande, så koncis,
och hans konsertmusik är, i mitt tycke, mer fragmenterad
och skild från tiden och linjär.
Han får nog utlopp för nåt med sin konsertmusik.
"SOUNDINGS"
Han kan utforska det atonala och det strukturella.
Det visar en annan sida hos honom.
När jag skriver för film är jag begränsad. Jag måste hålla mig till ämnet.
Jag kan inte braka loss med bleckblås i åtta minuter... Även om jag vill.
För vår skolorkester på North Hollywood High School
här i Kalifornien
spelade jag fagott.
En vän till mig, Harold Hansen, försökte lära mig,
och jag blev tillräckligt bra för att öva med orkester,
andrafagott.
Vem kunde tro att jag 40 år senare skulle skriva en fagottkonsert
för New York Philharmonic?
Men det var kopplingen.
Att jag försökte spela instrumentet, älskade det
och sen fick chansen att skriva för en av världens bästa fagottister,
Judith Leclair.
Anne-Sophie Mutter har fått musik av honom.
Yo-Yo har spelat hans musik.
De här styckena är utmanande.
Hans behärskande av deras instrument
är överväldigande.
"The Elegy for Cello and Orchestra"
spelade vi in för många år sen.
Varje gång jag presenterar den för en ny cellist
säger jag: "Har du hört Yo-Yos inspelning?"
Och alla säger: "Ja. Herregud."
Som om de aldrig skulle kunna mäta sig mot mästaren.
Så skyll inte på mig.
Det är underbart.
JOHN WILLIAMS DOTTER
Jag blir orolig när han inte jobbar.
Han måste jobba. Han älskar det,
och njuter av att göra det.
Det viktigaste
med min och min fars relation just nu är golf.
Vad gillar du mest med golf?
- Med golf? - Ja.
Det jag gillar mest är promenaderna.
Att spela golf är fel verb. Jag spelar inte, jag förstör det.
Jag har aldrig spelat bra,
och jag går ut sent på eftermiddagen när de riktiga spelarna är klara
och det är tyst och jag kan beskåda platsens sanna skönhet.
Det är ett underbart sätt att umgås med sin pappa.
Om jag kan göra det ett par gånger i veckan så länge han vill
är jag väldigt nöjd.
Vilken dum sport.
Det finns så många stora ögonblick som han har komponerat,
som påminner oss om hur filmer hänför oss.
Och hur filmer talar till barnet inom oss.
Han har gjort fler såna ögonblick än nån annan levande kompositör.
Men han har även gjort så många andra ögonblick som är mer än det,
mer nyanserade,
mer mäktiga,
mer dynamiska, mer gripande.
THE POST REGI: STEVEN SPIELBERG
"WITH MALICE TOWARD NONE" FRÅN LINCOLN
John Williams är otroligt flexibel
och en mästare av så många olika musikaliska språk...
LINCOLN REGI: STEVEN SPIELBERG
...särskilt tyngre historiska filmer.
AMISTAD REGI: STEVEN SPIELBERG
WAR HORSE REGI: STEVEN SPIELBERG
SOLENS RIKE REGI: STEVEN SPIELBERG
Jag gillar historia, och jag tänker genast på Stevens filmer
och Oliver Stone och filmer som jag gjort med honom...
FÖDD DEN FJÄRDE JULI REGI: OLIVER STONE
...som Född den fjärde juli.
Vietnamkriget var så personligt för honom,
men jag tror att man kände ett djupt budskap i hans verk.
JFK REGI: OLIVER STONE
Och absolut i JFK.
JFK är ett fantastiskt exempel på att,
i viss utsträckning, göra musiken innan filmen var klar.
Oliver sa till mig: "Skriv tre musikstycken.
Jag visar ingen film. Jag visar bara filmen med hans reaktion,
den och den reaktionen. Och sen gör du dina stycken fritt."
Jag tror att han sen klippte ihop
olika saker och använde musiken från var och en av dem.
Det var en unik möjlighet för mig att närma mig nåt historiskt
i ett försök att dramatisera det på ett sätt som Oliver är känd för.
RÄDDA MENIGE RYAN REGI: STEVEN SPIELBERG
Jag älskar den där
ädla allvarsamheten i Rädda menige Ryan och Lincoln.
Underbara amerikanska teman, de underbara
känslorna som man... Det ger oss alla en känsla av
tillhörighet och patriotism.
Rädda menige Ryan är en av de största filmerna om andra världskriget,
om inte den största.
De första 15 minuterna av filmen är så...
bortom ord, så extraordinära.
Det behövdes ingen musik.
John tycker att frånvaron av musik är lika viktig som närvaron av den.
Vi har sessioner där vi testar nåt
"Kanske musik här, kanske inte musik här."
Vi bestämde tidigt att inte ha musik
under invasionen av Normandie.
Musiken kommer in först när vi ser Sean Ryans kropp på stranden.
Vi avslutar filmen med "Hymn to the Fallen"...
INSPELNING FRÅN RÄDDA MENIGE RYAN
...som gjordes med Boston Symphony Tanglewood-kören.
Tom Hanks var där.
Spännande för orkestern för han satt på balkongen.
Vi var på scenen och alla tittade upp dit
och jag sa: "Ni måste titta på noterna."
"HYMN TO THE FALLEN" FRÅN RÄDDA MENIGE RYAN
Det är en musikalisk hyllning till alla veteraner,
både dagens och gårdagens.
Det du gjorde musikaliskt är en sån ära
och det är därför armén alltid frågar om de får spela...
Framföra det stycket.
Det är ett av de mest efterfrågade styckena
i hela USA:s armé
för det har en sån djup vördnad och respekt för dem
som har offrat sina liv för frihet.
John kan skriva för alla filmgenrer...
CHRIS COLUMBUS FILMSKAPARE
...från Rädda menige Ryan till Ensam hemma.
ENSAM HEMMA REGI: CHRIS COLUMBUS
Jag fick min familj att försvinna.
Vi filmade Ensam hemma och hade redan anlitat en annan kompositör,
men när vi kom till efterproduktionen lämnade kompositören återbud.
Vi fick ett samtal från Johns agent.
"Jag vill visa den för min klient, John Williams."
Jag tappade nästan telefonen.
Jag var chockad.
Jag tyckte att filmen var underbar.
Pojken var fantastisk.
Jag tänkte att det skulle passa perfekt med julklanger som flöjter och klockor.
Vi bestämde oss för att förhandsvisa filmen med Johns musik.
Den förhandsvisningen var den bästa vi haft fram till dess.
Den var 500 procent bättre än första gången.
Han sträcker sig ut från duken och drar in publiken i filmen.
När Chris bad mig göra Harry Potter,
blev jag väldigt glad.
PREMIÄR UNIVERSAL STUDIOS
DEN 5 APRIL 2016
Underbar möjlighet för musik.
Den handlade om barn och magi.
Barn och magi är lika med musik.
När jag tackade ja till Harry Potter
ville de först att jag gjorde musik till en trailer.
De bad mig att skriva nåt magiskt.
Jag förstod vad det var, men jag hade inte sett nåt alls av filmen.
Jag skrev "Hedwig's Theme".
Det enklaste i världen att skriva, måste jag erkänna.
Jag gick in till hans kontor där han komponerade,
och han sa: "Vill du höra ledmotivet?"
Jag sa: "Självklart." Så han spelade...
Han för in det där mörka.
Han fångar en med det underbara ledmotivet och sen blir det mörkt
inom några sekunder. Det är genialiskt.
Vi visste när vi gav oss in i Potters värld
att filmerna skulle bli mörkare och mörkare och mörkare.
HEMLIGHETERNAS KAMMARE REGI: CHRIS COLUMBUS
Ditt ärr är legendariskt,
precis som trollkarlen som gav dig det.
John och jag diskuterade det länge,
och hans musik till den andra filmen, Hemligheternas kammare,
är början på det som händer i kommande sju filmer.
FÅNGEN FRÅN AZKABAN REGI ALFONSO CUARÓN
Expecto Patronum!
Jag har aldrig varit helt bekväm med att göra filmserier.
Jag hade hellre gjort en ny berättelse
med en ny möjlighet till ny musik.
Men med Star Wars, till exempel, och i synnerhet Indiana Jones,
ville jag inte att nån annan kompositör
kom in och förändrade det.
Det var nåt som jag... Om jag kunde göra det,
bevara integriteten i musiken,
om jag hade tiden och energin att göra det,
särskilt med Star Wars, där jag gjorde de första nio.
Vi kom till Harry Potter, och de filmerna var så underbara och svåra.
Jag tror att jag gjorde tre.
Jag kunde inte ha gjort...
Blev det åtta? Nåt sånt.
Jag hade älskat att göra det av alla de anledningarna.
Andra kom in och gjorde ett bra jobb.
HAJEN
När jag kunde göra uppföljarna försökte jag göra dem.
Men jag var... jag säger svartsjuk, när det gällde att behålla integriteten
i det jag redan skapat.
Inte för att jag tyckte att det var så dyrbart eller tidlöst
att ingen annan kompositör fick röra vid det,
men jag kände att om det var konsekvent med min egen musik
vore det det bästa.
Jag vet inte om jag hade gjort episod I, II och III
om inte Johnny gått med på att skriva musiken.
Han var en sån viktig del i den kreativa processen.
På 90-talet hade han blivit ett varumärke.
THE SIMPSONS SKAPAD AV MATT GROENING
FAMILY GUY SKAPAD AV SETH MacFARLANE
Mycket av hans musik finns i folks dna.
När man tror att man täckt allt dyker han upp igen.
Det är ledmotivet till NBC News.
För John räckte det inte att skriva storsuccéer.
Han ville variera sig. Och om man tänker på OS...
Jag tittade på OS som barn...
KONSERTMÄSTARE
...och la märke till musiken
och hur fantastisk den var.
De ringde mig och sa:
"John, vill du skriva ett stycke till OS-invigningen?"
Jag älskade pompan och ståten och den heraldiska aspekten
av det idrottarna gör och hur mycket de inspirerar.
Jag har gjort tre eller fyra till sen.
På ett märkligt sätt är han tidernas största popstjärna.
FILMENS MAESTRO JOHN WILLIAMS MED LA PHIL
I dag är det mitt 45:e år på Hollywood Bowl.
Fyrtiofem år.
Jag började här 1978.
Och jag är fortfarande kvar!
Först var jag rätt tveksam.
Jag sa till ledningen för Los Angeles Philharmonic:
"Ni har ju Zubin Mehta,
han är världens bästa dirigent. Varför vill ni..."
"Nej, publiken vill ha dig."
Gustavo. Simpatico.
Det hade nog inte hänt utan Stjärnornas krig
som etablerade trenden, som nu finns i hela världen,
att göra konserter av filmmusik.
Inte bara min musik, utan nuvarande och tidigare filmkompositörers.
Ljussabel.
Underbart. De är inte så tunga.
- Nej, det är bra. - Det är bra.
- Så coolt! - Så där.
Det här är Bing Wang.
Hon är solist i kväll. En fantastisk violinist.
Det ska bli så kul
att framträda med maestro John Williams.
Här är offren.
Här är den magiska pinnen.
Här är den.
Så.
I KVÄLL KL. 20.00
Han är den enda som kan göra det han gör.
Hur många kompositörer känner du till som skriver så klassiskt
och ändå är så populära?
Inget av det här hade varit möjligt utan John.
Det är otroligt. Det är 17 000 personer.
Här är den vita kavajen.
Jag tar på mig den. Det är mina arbetskläder.
Det är den här jag hamrar med.
Just så.
Alla som sett John Williams på Hollywood Bowl
när han dirigerar sin musik
vet att det man ser
är en klassisk orkester.
Men publiken jublar som om de är The Beatles.
Det är inte musikelitister som går på föreställningarna,
utan vanligt folk som vill höra fantastisk musik.
FRÅN RYMDIMPERIET SLÅR TILLBAKA
Johns musik för samman många generationer,
och det är underbart.
Det är både unga och gamla.
Man tittar bakom sig och ser bara ljussablar.
Och alla älskar musiken.
Att ha tusentals människor omkring sig
som viftar med ljussablar och firar honom och det han har gjort.
Det är så vackert och så förtjänat att se det varje gång.
Stämningen är bortom det vi tror om en vanlig konsert.
Folk var som galna, det var som en rockkonsert.
"The Imperial March" och ljussablarna
är nåt som har utvecklats genom åren.
För många år sen var det två eller tre i publiken,
sen några hundra.
Nu har vi flera tusen där ute.
Det är fantastiskt.
De känner John. De kan Johns musik.
Och det var en explosion.
En explosion av lycka.
- Visst var det kul? - Det var fantastiskt.
Det funkar.
Jag har varit så lyckligt lottad.
Jag har gift om mig, ja.
Med Samantha Williams.
Hon är underbar.
Jag träffade henne för 50 år sen.
Vi har följts åt genom många underbara händelser.
Och jag är djupt tacksam.
Det finns så mycket som gett mig stor ära.
Oscarsstatyetterna är ett prestationsbevis för många,
och jag har uppskattat och är stolt över de jag har fått.
Jag har fått 54 nomineringar.
Och jag måste uttrycka min tacksamhet
mot akademins musikavdelning.
Det är ett erkännande från kollegor.
Tack.
Den viktigaste anledningen att fira honom
är att tacka för all glädje.
Att göra nåt som skänker glädje överallt
är sällsynt och värdefullt.
Ingens dag blir sämre när de hör hans musik.
John Williams har ett otroligt musiköra.
Han skriver det han hör, mer än det han vet.
Det är därför hans musik är så mäktig och alltid kommer att överleva.
Så fort John höjer dirigentpinnen
och spelar det första ledmotivet tänker man: "Herregud,
här är ett till."
Varenda gång.
Han har en otrolig superkraft
som låter honom skapa musik som man hör för första gången
och känner att den var evig.
Man kan inte glömma den.
Så länge det finns orkestermusik
kommer det att finnas orkestrar som lägger hela kvällar på hans musik.
Precis som de skulle med Beethoven, Gershwin eller Mozart.
När jag gör en film, särskilt en jobbig film,
en jobbig produktion, tänker jag att den en dag är klar,
och jag kan sätta mig ner framför orkestern
och bakom podiet.
Och i sex eller åtta dagar
lyssna på sagolika nya kompositioner av John Williams.
Det är det jag ser fram emot med varenda film.
DEN 18 JANUARI 2024
Jag har aldrig frågat Johnny om jag får dirigera hans orkester.
Men jag skulle vilja ta en dirigentpinne i dag till din ära,
och om alla riktar sin uppmärksamhet mot baldakinen.
Mazel tov.
JOHN WILLIAMS MUSIKBYGGNAD
Jag kom första gången till den här studion 1940
när min far tog med mig hit för att visa scenen.
Jag var ungefär nio eller tio år,
och jag såg mig omkring i rummet och tänkte:
"En dag är allt det här mitt."
Nu är det det!
Mitt liv och min karriär har varit så skiftande,
från komedier till rymden till mer eller mindre seriösa jobb.
Det jag är helt nöjd med i slutändan
är finalen i cellokonserten.
Eller helt nöjd med den andra satsen i den första violinkonserten.
Men inte hela stycket!
Vissa av ledmotiven i Star Wars, som "Yoda's Theme",
tycker jag är särskilt bra.
Intervallerna i det, det är originellt, väldigt enkelt.
Delar av E.T., som "Over The Moon" är särskilt bra.
Det är det närmaste jag kan komma att säga: "Det här beskriver mig."
Allt som jag har nämnt beskriver mig,
men inte helt och hållet.
De olika stadierna i min karriär med pianospel, arrangering
och orkestrering och teve och film,
det var oplanerat.
Det fanns några motgångar, men jag var väldigt lyckosam,
särskilt när jag träffade Steven, förmodligen mitt livs mest lyckosamma dag.
Folk säger: "Hur kan du jobba så mycket?"
Jag har alltid varit upptagen, men uppfylld av kärleken till musik
och nöjet i att göra den med fantastiska musiker och orkestrar.
Jag kunde inte skriva fort nog för att ge dem nåt att spela.
Musik är som syre för en musiker.
Den upprätthåller oss, driver oss, ger oss energi.
Jag skriver nåt varje morgon.
Tänk dig att skriva alla dessa noter
och sen få chansen att dirigera en orkester
och höra det som du skrivit få liv.
Det är hisnande.
Musik räcker för en livstid,
men en livstid räcker inte för musik.
Översättning: Louise Arnesson