Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Raz, dva, tři.
Když jsem poznal Johnnyho...
říkal jsem si, že je moc milý na to, aby složil tak geniální hudbu.
Má kouzelnou schopnost.
Jakmile jeho hudbu jednou slyšíte, už ji nezapomenete.
Miluje ho spousta lidí na světě, i když to ani nevědí.
U kolika skladatelů vám stačí slyšet jen začátek,
a hned víte, co je to za film?
Jeho hudba mě uklidňuje.
Hned poznám, že je Johnova.
Takhle John na lidi působí.
Když slyšíte jeho hudbu, řeknete si: „To je mistr.“
Stejně jako jím je Michael Jordan. Stejně jako jím byl Bach.
A mistrem je i John Williams.
Je všude.
Už tolikrát byl řešením.
Johnova hudba promlouvá k duším posluchačů.
Ty melodie jsou s námi už věky.
A on se prostě posadil a sepsal je a teď jsou v povědomí nás všech.
Ale není to jen skladatel. Je to génius,
který hluboce chápe vztah mezi obrazem a zvukem.
Je dokonalou směsicí staré klasiky a moderního popu.
Pro mě je obojím.
Je to neskutečný hudební odborník na každý styl, co existuje.
Jak to jen dělá?
Vítězem je John Williams za Šumaře na střeše.
John Williams za Čelisti.
John Williams za Star Wars.
John Williams za E. T.
John Williams za Schindlerův seznam.
Neustále objevuje něco nového.
Začne s tím, co prožívá,
když film sleduje, a pak usedne ke klavíru a skládá.
Hudba se snese z nebe a obklopí ho.
Je to nejryzejší forma umění, jakou jsem kdy u kohokoli viděl.
HUDBA JOHNA WILLIAMSE
FILM LAURENTA BOUZEREAUA
Moc pěkná vyhrávka.
Tohle je jeden z mých klavírů.
SKLADATEL
Dvacet pět let se mnou byl ve Foxu.
Tohle byla první věc, co jsem na něm Stevenovi zahrál.
Zahrál jsem mu to a on se zeptal: „Co je to? Co budeš dělat...“
Co pět závěrečných tónů z Blízkých setkání?
Pět... Tohle.
Na tomhle klavíru jsem hrál vše. E. T., úplně všechno.
Takovou má historii.
Zní to jako svatební pochod.
- Vzali jsme se už dávno. - Já vím.
Je to pravda.
Kamaráde. Moc rád tě vidím.
FILMAŘ
- Kazím Johnovu chvíli. - Moji bar micvu.
Tvoji bar micvu.
- Jak se máš? - Dobře.
- Šťastný nový rok. - I tobě.
Když jsou John Williams a Steven Spielberg spolu,
jsou jako kapela.
HUDEBNÍK
Kapely jsou skvělé.
Když jsou spolu, jsou lepší než součet těch neskutečných částí.
Hudba i film jsou stejně důležité.
Jedno povznáší to druhé,
a kdybyste něco odebrali, nebylo by to ono.
Když jsem si našel první práci a režíroval první film,
měl jsem už kolem 500 alb se soundtracky.
Byl jsem velkým fanouškem filmové hudby.
Ale v 60. a na začátku 70. let
se hudba ve filmech stávala úžasným anachronismem.
Jinými slovy upadala obliba orchestrální hudby.
Používali hudbu té doby.
Byla to děsivá doba,
protože jsem si myslel, že je to konec velké éry orchestrální hudby.
A rozhodl jsem se, že já k tomu ve svých filmech nepřispěju.
POBERTOVÉ (1969) REŽIE MARK RYDELL
Zamiloval jsem se do hudby
k filmu Pobertové.
A slíbil jsem si, že jestli někdy budu režírovat film,
tak skladatel té hudby,
John Williams, jehož jsem měl za Angličana,
bude skládat pro můj film, pokud bude souhlasit.
MALÍ KOVBOJOVÉ REŽIE MARK RYDELL
Pak jsem slyšel Malé kovboje. Opět Johnova hudba
a já byl ještě odhodlanější.
Požádal jsem ho o hudbu k mé prvotině, Sugarlandskému expresu.
Scénář se mu líbil a šli jsme na oběd.
Od začátku jsem ho zbožňoval.
Byl velmi mladý.
Mně bylo už 40.
Prošedivělý veterán, co v Hollywoodu dřel už léta.
Byl elegantní. To on vždycky.
Ale velmi přátelský a vřelý.
Vypadal trochu jako Shakespeare.
Zrzavé vlasy a bradka.
A krásné ruce.
Pamatuju si jeho ruce.
Do pěti minut mi došlo, že z historického hlediska
toho o filmové hudbě ví víc než já.
Na důkaz, že filmovou hudbu miluju, jsem zabroukal první dvě minuty
úvodních titulků ze Spartaka od Alexe Northa.
Tu skladbu mám moc rád.
Johna to buď ohromilo, nebo to aspoň předstíral.
A myslel si, že jsem blázen.
Pak jsem se šel podívat na jeho film, Sugarlandský expres.
SUGARLANDSKÝ EXPRES
Kamaráde, nechceš to vrátit?
Netušíš, co se ti stane.
A pomyslel jsem si, že ten kluk je skvělý filmař.
A tak souhlasil.
Johnny pomocí jedné harmoniky vytvořil intimitu,
která filmu dodala atmosféru, jakou jsem si ani nepředstavoval.
Johnny hlavní znělku a hodně evokativních pocitů přenechal
Tootsi Thielemansovi, proslulému harmonikáři.
Když John dokončil hudbu pro Expres,
chtěl jsem s ním pracovat na každém svém dalším filmu.
HUDEBNÍ ÚPRAVA
Co se originality ve filmové hudbě týče...
HUDEBNÍ KRITIK / HISTORIK
...skladatelé to mají těžké,
protože když začnou pracovat, je ve filmu dočasná stopa,
to je existující hudba a písně,
úryvky ze starých filmů, jež režisér a střihači používají
k seřazení hrubého sestřihu filmu.
Pro skladatele je to peklo, protože když dočasnou stopu slyšíte...
SKLADATEL
...kreativita se vypaří.
Režiséři mají rádi to,
co do dočasné stopy vybrali.
Takže chtějí něco podobného.
A skladatel má napodobit tuhle koláž hudby jiných lidí.
ČELISTI (1975) BEZ HUDBY
U Čelistí jsem měl ezoterickou představu toho, jak by ta hudba měla znít.
Jako dočasnou stopu jsem použil Johnovu hudbu
z Vidin od Boba Altmana.
VIDINY
John mi volal, když hrubý sestřih Čelistí viděl,
a té dočasné stopě se smál.
Bylo to hrozně zvláštní, protože...
Hudba k Vidinám byly samé efekty, křik a děsivé zvuky.
Čelisti mi přišly jako námořní dobrodružství.
ČELISTI S HUDBOU
Řekl: „Ale ne.
Drahý... tohle je film o pirátech.“
Má se ti z toho svírat žaludek.
A řekl, že se nemám bát, že něco vymyslí.
Uběhl týden dva a já k němu zašel.
Seděl za velkým klavírem Steinway.
Očekával jsem něco neuvěřitelně spletitého.
A ono je to spíš jako „Chopsticks“.
Používal jen pár prstů.
A hrál...
Rozhlížím se.
Představte si, že jste úplně sami na tmavém místě,
kde vůbec nic nevidíte.
Je naprosté ticho.
A první, co uslyšíte, je...
Cítíte, že k vám míří něco nebezpečného.
Poznáte to podle těch nízkých tónů, které nezapadají.
Myslel jsem, že je to žert.
Všichni se mě ptají: „Co si Steven Spielberg myslel,
když to poprvé uslyšel?“
Co sis doopravdy myslel?
- Že jsem blbec? - Ne, to vůbec.
Myslel jsem si, že nebudeme mít orchestr, ale klavír a...
A že Johnny bude něco málo hrát
- v nižší tónině. - Proč jsi souhlasil?
- Říkals: „Poslechni si to znovu. A zas.“ - Aha.
A já začal chápat genialitu toho, cos složil.
NAHRÁVÁNÍ ČELISTI DOMÁCÍ FILMY STEVENA SPIELBERGA
- To by mělo být tlumené. - Já vím.
Už takhle je to moc hlasité.
Měl jsem žraloka, co nefungoval.
A netušil jsem, že John mi toho nefungujícího žraloka dodá v hudbě.
Jeho hudební žralok byl mnohem lepší než můj mechanický.
Jen dva tóny, ale je to ústřední znělka.
SKLADATEL
Je úžasné, jak ústřední znělka
udrží postavu na obrazovce, i když na ní není vidět.
Už tolikrát jsem se ptal,
jak to jen dělá.
Kde ty nápady bere? Odkud to má?
„MAIN THEME“ FABELMANOVI (2022)
Všichni mi přezdívali „Johnny“, protože tak se jmenoval otec.
Byl jsem tedy „Johnny mladší“.
Otec byl bubeník.
Matka byla hudebně založená.
Byla to dívka z 20. let.
Uměla hrát na ukulele.
V mládí byla tanečnicí.
Otec hrál v divadle v Bostonu.
ŠŤASTNÉ PŘISTÁNÍ BUBNY J. WILLIAMS ST.
Ona tam tancovala
a hudebníci se často potkávali se zpěvačkami nebo tanečnicemi.
Začali spolu chodit a vzali se v roce 1929,
kdy jí bylo 20 let a jemu kolem 25.
DŮM, KDE JOHN WILLIAMS VYRŮSTAL
Já se narodil 8. února 1932
ve Flushingu v Queens v New Yorku, v místní nemocnici.
Měl jsem sestru a dva bratry.
Oba kluci jsou hudebníci. Oba jsou naživu a stále pracují.
Moje sestra zemřela. Celý život učila hře na klavír.
Když jsme byli mladší, hrála lépe než já.
Prakticky nás nutili hrát na klavír. Podle otce jsme to měli umět všichni.
Musel jsem cvičit úměrně hraní baseballu.
Za hodinu hraní baseballu jsem musel půl hodiny cvičit na klavíru.
Rádio bylo tehdy zdrojem zpráv i zábavy.
Neměli jsme televizi.
Otec pracoval v rádiových orchestrech.
Šel do práce
a v osm večer jsem ho pak slyšel v rádiu.
Your Hit Parade.
Hrál s orchestrem Bennyho Goodmana a Tommyho Dorseyho
a já byl hrdý na to, že je toho součástí.
Poslouchal jsem a snažil se rozeznat bubny.
Byl to trochu jiný druh poslouchání.
Jak jsem poslouchal instrumentaci
kapel a orchestrů, začal mě zajímat pozoun.
Otec řekl, že ho můžu zkusit, ale musím dál hrát na klavír.
Hudba byla velkou součástí celé rodiny i práce rodičů,
že mě nikdy ani pořádně nenapadlo, že bych dělal něco jiného.
Všichni kamarádi našich byli hudebníci.
Myslel jsem, že to prostě dospělí dělají.
Vyrostou a někde hrají hudbu.
V mých 15 jsme se přestěhovali do Kalifornie.
Byl jsem tehdy na střední škole.
Chodil jsem na střední v severním Hollywoodu.
Hraju na klavír už od útlého věku,
pozoun mě rozptýlil jen na pár let.
Otec řekl: „Musíš s pozounem přestat a plně se soustředit na klavír.“
Musel jsem toho hodně dohnat.
Tvrdě jsem dřel.
Cvičil jsem pět šest hodit denně a celé víkendy,
až si matka myslela, že z toho umřu.
Nedá se tomu říkat výuka.
Je to spíš trénink. Skoro jako sportovní trénink,
musíte cvičit do padnutí,
abyste to mohli dělat profesionálně.
Tehdy jsem začal věnovat víc pozornosti filmům.
Postupně jsem začal poslouchat filmové skladby,
protože otec začal pracovat ve studiu v Hollywoodu.
Chodil jsem s ním a díval se, co dělají,
jak ti lidé nahrávají hudbu do filmů.
V PŘÍSTAVU (1954) HUDBA LEONARD BERNSTEIN
Jako první si vybavuji V přístavu od Leonarda Bernsteina.
Otec to nahrával s Bernsteinem, ale bylo toho mnohem víc.
Tehdy mi domů nosil zápisy dirigentů.
A já si začal říkat, že bych to taky zvládl.
V té době, ještě na střední,
jsem psal noty pro nástroje ve studentském orchestru.
Jeden ze studentů napsal muzikál na klavír,
tak jsem písně převedl pro orchestr
a pak celý orchestr dirigoval.
Naučil jsem se to tím, že jsem to zkoušel.
Cvičil jsem.
Hodně jsem se toho naučil sám.
O harmoniích, kontrapunktu a orchestraci jsem léta četl jednu knihu za druhou.
Čtyři roky jsem sloužil u letectva
a jednu dobu jsem hrál v St. John’s v Newfoundlandu
v Severovýchodní vzdušné kapele.
Na konci druhé světové války
zvala kanadská vláda lidi do filmového průmyslu,
aby zřídila filmové společnosti v Kanadě.
Studio Hamburg z Německa přivezlo svoje lidi a vybavení
do St. John’s.
Chtěli natočit dokumentární filmový cestopis
o Pobřežních provinciích Kanady.
Natočili film You Are Welcome a neměli do něj žádnou hudbu.
A nevím, proč zavolali mně. Nikdy jsem pro film neskládal.
Ptali se, zda bych pro to dokázal složit hudbu.
A já řekl: „Samozřejmě.“
V knihovně v St. John’s jsem si půjčil knihu o newfoundlandských lidovkách.
A podle ní jsem složil tohle.
Voják složil hudbu pro Newfoundland
Tak takhle se to stalo.
Z letce filmový hudebník
Ve svých 20 letech jsem se chtěl živit jenom hraním na klavír.
Že jsem skončil jako profesionální skladatel, a navíc pro film,
byla jen série šťastných náhod.
Miloval jsem jazz.
Miloval jsem jazz v rádiu a snažil se ho zahrát.
Jako mladý dospělý i jako mladý profesionál.
JOHNNY STACCATO KLAVÍR J. WILLIAMS
Jako hráč jsem se v jazzu nevyrovnal velkým hvězdám jako Oscar Peterson,
Teddy Wilson nebo Art Tatum.
Ale dalo by se říct, že jsem ušel.
Rád jsem jazz skládal.
Na střední škole a pár let poté jsem velmi miloval jazz.
FILMAŘ
Znal jsem ho jako hráče jazzu, jako klavíristu.
Ve svých 20 napsal jedno album,
Rhythm in Motion, které složil, když měl jazzovou kapelu.
Je fantastické.
Jsou i mnohem starší skladatelé, kteří by se mu nevyrovnali.
Snadno se zapomíná, že začínal u jazzu.
Pokud jste ho poznali až v roce 1977 jako skladatele pro Star Wars
a Blízká setkání, nečekali byste to.
STAR WARS: NOVÁ NADĚJE (1977) REŽIE GEORGE LUCAS
Ale je těžké si představit, že někdo napíše hudbu k scéně v kantýně,
aniž by o jazzu něco věděl.
Slyšel jsem vážně špatné pokusy...
SAXOFONISTA / SKLADATEL
...a přinejlepším znějí jako klišé.
Ale jeho hudba je skvělá.
To mě přivádí k Chyť mě, když to dokážeš.
CHYŤ MĚ, KDYŽ TO DOKÁŽEŠ
To byl jasný jazz.
Vážně zaválel. Bylo to skvělý.
Po zhlédnutí filmu jsem napsal e-mail jeho asistentce:
„Požádejte prosím maestra Williamse, aby z toho udělal koncert pro saxofon.“
A o několik dní později mi odpověděla: „Děkujeme za zájem.
Už se na tom pracuje
a během šesti týdnů bude hotovo.“
To mě úplně nadchlo.
Z CHYŤ MĚ, KDYŽ TO DOKÁŽEŠ
Nejsem filmový expert ani nadšenec. Nikdy jsem nebyl.
Jen výjimečně jdu do kina.
Ale otec hrál ve studiových orchestrech
pro Columbii, MGM, 20th Century Fox a tak dále.
Začal jsem se zajímat o filmovou hudbu jen proto,
že hudebníci mohli ve studiích najít práci.
V Columbia Pictures jsem hrál pro Morrise Stoloffa,
jejich hudebního režiséra.
Najal mě jako klavíristu v orchestru.
Hrál jsem tam dva roky, pracoval jsem skoro každý den.
Později jsem přešel k 20th Century Fox
a hrál jsem tam a v Paramountu pro Alfreda Newmana.
Pro Bernarda Herrmanna, Franze Waxmana a Henryho Manciniho
jsem hrál spíš jazz.
Ten klavír v Peteru Gunnovi.
HUDBA HENRY MANCINI KLAVÍR JOHN WILLIAMS
MODERÁTOR THE TREATMENT
Do těch kláves se opírá vší silou. To je pro mě základem jazz-funku.
REŽIE IRVING LERNER
HUDBA JERRY GOLDSMITH KLAVÍR JOHN WILLIAMS
Měl jsem spoustu práce.
Každý den jsem hrál v nějakém studiu.
JAKO ZABÍT PTÁČKA REŽIE ROBERT MULLIGAN
HUDBA ELMER BERNSTEIN KLAVÍR JOHN WILLIAMS
Ale když jsem pro orchestry hrál,
někteří starší kolegové se občas ptali, zda bych nemohl něco složit.
Tak jsem složil pár melodií
a někdo se zeptal, jestli bych mohl chvíli dirigovat.
S odvahou mládí jsem odpověděl, že to umím a udělám to.
A ženě jsem pak řekl, že zkusím skládat hudbu.
Než jsem se nadál, každou chvíli jsem skládal pro televizi i film.
Řekl jsem manželce,
že už nemůžu trávit čas v orchestru, musím přestat hrát a začít skládat.
A takhle jsem si i trochu víc vydělal.
Měl jsem tři děti, musel jsem být praktický.
Moje nejranější vzpomínka na otce je, že jsme měli manšestrový koberec...
DCERA JOHNA WILLIAMSE
...v jednom pokojíku.
Na něm stál klavír
a táta v tom pokoji s divným kobercem hrál.
Máma byla Barbara Ruick, byla to herečka a zpěvačka.
Hrála Carrie Pipperidgeovou v Carouselu.
CAROUSEL (1956) REŽIE HENRY KING
Mám dva mladší bratry, Marka a Joea.
Oba jsou to hudebníci.
Joe je hlavní zpěvák kapely Toto
a Mark je bubeník
a hrál s Crosby, Stills, and Nash, s Air Supply a Tinou Turner.
Rodiče byli velmi nóbl
a často někam chodili.
Pořádali večírky.
Mívali jsme moc hezké Vánoce.
Vánoce byly krásné.
Otec hrál spoustu muzikálových písní.
S matkou je společně nacvičovali, bavili se a hráli písně.
Navzájem jsme se bavili, rozesmávali se
a užili si spoustu zábavy.
Každý týden jsem psal televizní pořady.
Několik úžasných let jsem dělal hodinové antologie.
Chrysler... Bob Hope Theatre a Alcoa Theatre.
Jeden týden western, další komedie a pak nějaké drama.
Prostě všechno možné od režisérů, co pak pracovali na celovečerních filmech.
Syd Pollack, Dick Donner, Robert Altman.
Pracoval hlavně ve Foxu,
ale o víkendech pracoval hodně i doma.
Neustále si něco psal.
Jednou skládal a já mu napsala vzkaz:
„Pojď za mnou ven, u toho musíš být.“
Strčila jsem ho pod dveře. Hrozně ho to naštvalo.
V 60. letech jsem z praktických důvodů pracoval ve studiích víc než doma.
Děti byly ještě malé,
takže byl doma pořád hluk a rozptylovaly mě.
A při skládání potřebujete být sami a mít klid.
Proto jsem chodil do Universalu nebo Foxu, kde jsem dlouho pracoval.
Ne jako zaměstnanec, býval jsem tam jen jako host.
Muž, který napsal hudbu pro Star Wars...
FILMAŘ
...napsal hudbu i pro Gilligan’s Island.
Má zdánlivě neomezený rozsah.
Dojděte pro tu tyč!
Ano, pane.
REŽIE JOHN RICH
Co tahle, kapitáne?
Perfektní. Vraťte se!
Hned to bude.
Byli jsme na rodinné dovolené na Havaji
a on si pořídil ukulele.
Měl složit novou ústřední znělku pro Lost in Space.
A složil ji na ukulele.
„MAIN THEME“ Z LOST IN SPACE (1967)
Měl jsem příležitost pracovat pro 20th Century Fox,
kde jsem se spřátelil s Lionelem Newmanem.
Kdybych k televizi nešel,
nemohl bych později dělat celovečerní filmy.
Kolik ti zaplatili, Johne? Co se tu píše?
Dvanáct tisíc pět set.
NAJÍMACÍ DOPIS Z ROKU 1964
Za týden?
Ale ne, za deset týdnů.
„JAK UKRÁST VENUŠI“
Jednu dobu jsem dělal spoustu komedií,
až už jsem další dělat nechtěl.
PRŮVODCE ŽENATÉHO MUŽE
Jeden starší kolega mi řekl,
že pokud chci skládat hudbu pro film,
kde přidají do titulků moje jméno,
nesmím si říkat Johnny, protože je to dětinské.
Že si musím změnit jméno na Johna Williamse.
A já si řekl, že má pravdu.
Kdybych tak byl Rothschild...
ŠUMAŘ NA STŘEŠE (1971) REŽIE NORMAN JEWISON
...dajd dydu dydu dajd dydu dydu dam,
ach, to bych si, biri biri bom,
to bych si žil jako pán.
Nedřel...
Šumař na střeše
První filmy s velkým rozpočtem byly muzikály,
kde jsem dělal aranžéra, skladatele, hudebního režiséra a dirigenta.
Potřebovali jsme různé sborové stopy, dětské stopy, orchestrální stropy.
Každé zpívané slovo muselo být srozumitelné, i v chóru.
Tradice!
Tohle připravit,
namixovat zvuky, úpravy a stříhání,
to pro mě bylo vzdělání a obří zkušenost samo o sobě.
Ne jako pro skladatele, ale jako...
pro řemeslníka, který pracuje na natáčení filmů.
SBOHEM, PANE PROFESORE! (1969) REŽIE H. ROSS
Sbohem, pane profesore! Hudbu napsal André Previn,
ale André a producent se nepohodli.
A tak na hudbě i textu měla pracovat Leslie Bricusse.
André Previn mi však dělal mentora a velmi mě podporoval.
Myslel si, že nemám zůstat v Hollywoodu.
Říkal, že bych měl skládat vlastní hudbu. Koncerty, symfonie.
Že bych neměl mrhat časem na takzvané „komerční práci“.
Já si říkal, že mít jeho talent,
nejspíš bych šel psát symfonie.
Ale já se v Hollywoodu neztratil. Našel jsem se v něm.
DOBRODRUŽSTVÍ POSEIDONU REŽIE RONALD NEAME
Když John Williams dostane dobrý materiál, ještě ho vylepší.
Umí proniknout do podstaty toho,
co jej dělá dojemným, smysluplným nebo působivým.
I u klasických katastrofických filmů ze 70. let
jako Dobrodružství Poseidonu nebo Zemětřesení.
SKLENĚNÉ PEKLO (1974) REŽIE JOHN GUILLERMIN
Pamatuji si, jak John dirigoval
Dobrodružství Poseidonu a Skleněné peklo.
Když jste vešli, byli jste hned vedle basistů.
John tam stál ve svém klasickém černém roláku.
Dirigoval a já tam mlčky seděl
a všechno to sledoval s určitou dávkou úžasu.
Irwin Allen byl velmi okázalý.
PRODUCENT
Báječně uměl mixovat zvuk, dabing,
kdy se míchají zvukové efekty, dialogy a hudba.
Vždycky chtěl, aby bylo vše hlasitější.
Prostě aby to bylo hlasitější.
Psal jsem tužkou na papír.
Pořád je používám, nezměnil jsem se.
Za roky, co tu pracuju, jsem měl tolik práce,
že jsem neměl čas naučit se s elektrickými systémy.
I když by to nejspíš bylo rychlejší.
Když chcete napsat tohle...
To je devět deset not. Musím je zapsat takhle.
A pokud tohle...
To je spousta not.
Na počítači zmáčknete tlačítko a vidíte to.
Já to musím vypsat ručně.
Takže mi všechno asi trvá déle než mladším kolegům.
Když skládám, často zaplním papír notami a pak se k němu vrátím další ráno.
A je to, jako by to napsal někdo jiný.
Říkám si: „Přece jsem to všechno nenapsal já.
Rozhodně ne včera. Na to nebylo dost času.“
Všechny dovednosti se musel usilovně naučit,
a teď žije v době, kdy můžete hudbu...
HUDEBNÍ PRODUCENT / VNUK
...vytvořit pomocí umělé inteligence.
Lidé by měli vidět někoho, kdo sám pracoval v místnosti
přes 60 let.
Hodně toho obětoval. Zažil spoustu strastí.
Když v konverzaci dojdete do určitého bodu, najednou zmlkne.
Vyjadřuje se pomocí hudby.
ÚSTŘEDNÍ PÍSEŇ SABRINY (1995)
Matka byla v Renu v Nevadě,
měla menší roli ve filmu Kalifornský holport.
KALIFORNSKÝ HOLPORT
- Z padáku. - Opravdu?
No opravdu.
- Na mou duši. - Ne.
Volala nám Kathryn Altman...
HEREČKA / MANŽELKA ROBERTA ALTMANA
...s tím, že jí má zavolat otec.
Když asi po hodině přišel domů, řekla jsem, že se s mámou asi něco stalo.
Herečka v Renu nalezena mrtvá
Byla to hrozná událost. Dokonale zdravá, krásná mladá žena
najednou zemřela na aneurysma, které jsme nemohli předvídat.
To mě hluboce zasáhlo. Byla to samozřejmě moje žena,
ale také matka mých tří dětí. A bylo jí teprve 41 let.
Otec tam musel letět, aby všechno zařídil.
Já zůstala doma s bratry
a ta role mi zůstala dalších... No, vlastně už napořád.
Ale začalo to tehdy.
Bylo mi 40 a musel jsem se starat o tři puberťáky.
Bylo to velmi náročné
a špatně se mi o tom mluví.
Bylo to ničivé. Neměl moc zkušeností,
nebyl moc po ruce.
Já byla zvyklá se o bratry starat a té role jsem se ujala velmi snadno.
Máme velmi výjimečný vztah.
Dlouho jsem nepracoval.
Nechtěl jsem pracovat na filmech, příbězích, postavách a tak dále.
Po její smrti pro ni napsal houslový koncert.
Její otec byl houslista. Milovala housle. Vždy chtěla, abych pro ni něco složil.
Ale já to udělal až po její smrti.
Před matčinou smrtí
byl otec sice geniální skladatel,
ale byl to řemeslník.
Po její smrti mu přišlo, že je po jeho boku.
Bylo to, jako by mi pomáhala,
což byl podivný pocit.
Cítím ho dodnes.
Svým způsobem jsem umělecky dospěl, našel nějakou energii
nebo jsem do své práce pronikl hlouběji.
Nejrušnější a nejúspěšnější část mého života u filmu
začala hned poté,
když mě požádali o hudbu k filmu Star Wars.
Ve stejnou dobu jsem měl dělat i Příliš vzdálený most.
HUDEBNÍ REŽISÉR
Řekl jsem Lionelu Newmanovi,
že bych radši dělal Příliš vzdálený most, protože jsou v něm filmové hvězdy
a já o Georgeu Lucasovi ani jeho filmu nic nevěděl.
Hledal jsem někoho, kdo by zvládl klasickou hudbu.
Starého Korngolda, Newmana, staromódní filmové písně
ze 30. a 40. let.
Steven mi doporučil Johna Williamse.
Znal jsem ho jako jazzového klavíristu,
ale Steven řekl, že skvěle skládá.
Se Stevenem jsem zrovna dodělal Čelisti.
Řekl, ať se seznámím s Georgem Lucasem. Ani jsem o něm neslyšel.
Neznal jsem Americké graffiti. Moje vina, ne jeho.
Potkali jsme se a trochu si povídali o hudbě.
Byl mnohem mladší než já.
Dobře jsme si rozuměli. Je to džentlmen a snadno se s ním vychází.
A taky toho o hudbě věděl spoustu.
Byl to expert na symfonické skladby.
Den nato mi Steven řekl, že bych měl pracovat na Star Wars.
Že mě to bude hodně bavit,
že Příliš vzdálený most je moc komerční.
Že to bude dobré. Tak jsem na to kývnul.
Přesvědčil mě. Ale moc jsem se přemlouvat nenechal.
Celý projekt byl prodchnutý pocitem, že jde o něco výjimečného.
Všichni nejspíš věděli, že George dělá něco...
trochu trhlého, trochu vyšinutého. Nepodobalo se to ničemu, co jsme znali.
Existovaly filmy o vesmíru, ale žádný z nich
neměl tolik představivosti a jiskry jako tenhle.
Několik dní jsme film procházeli
a rozhodovali se, kde hudba začne, kde skončí...
STŘIHAČ
...a mluvili o dočasné stopě, třeba „The Planets“ od Gustava Holsta
a poslední věta Dvořákovy Symfonie č. 9.
Úryvky ze Svěcení jara a skladba Maxe Steinera z King Konga.
John naše volby někdy schvaloval
a někdy měl nápad, který to celé vylepšil.
Děláte, co musíte, abyste ten hlavolam vyřešili.
Tak to prostě je.
Mluvili jsme o Péťovi a vlkovi
a některých starších symfonických skladbách,
protože jsem chtěl, aby každá postava měla svou ústřední znělku.
Takže když přejdeme od jedné postavy k druhé, změní se i hudba.
„LEIA’S THEME“ ZE STAR WARS: NOVÁ NADĚJE
Nástiny v hudbě pro Star Wars
jsou hrozně matoucí a chaotické,
protože proběhla spousta změn.
Tohle byla minuta a půl.
Den nato minuta a 45 vteřin. A pak jsme to z filmu vyškrtli.
Zesnulý Ken Wannberg, můj hudební střihač,
mě těmi každodenními změnami doháněl k šílenství.
HUDEBNÍ STŘIHAČ
Kenny mi celý zoufalý volal.
Říkal: „Nemůžeš... Je tam milion změn.” A já řekl, že vím.
Řekl: „John už to všechno složil.“ A já zase, že vím.
Několik týdnů jsem pracoval
a pořád nevěděl, co udělat se začátkem filmu.
Poslední, co jsem složil, byla úvodní fanfára
a žesťový pochod.
Poprvé jsem slyšel úryvky, když mi je Johnny zahrál na klavír.
Což je...
Což je jenom hrubé klavírní ztvárnění znělek.
A na to můžete říct jen to, že těžko říct, ale zní to dobře.
Ale... Nemá to tu energii ani emoce, které cítíte, když hraje celý orchestr.
Rozhodli jsme se, že to musí zahrát symfonický orchestr.
Ten jsem ve filmu ještě neměl.
Lionel Newman řekl, že najmeme Londýnský symfonický orchestr.
To mě nadchlo. Nádhera. Napínavý slet událostí.
Poletíme do Londýna
a najmeme prvotřídní orchestr, aby zahrál moje skladby.
Sto padesát sedm.
Vydržte. Jdeme na to, pánové.
Špatně se to popisuje, pokud jste to nezažili.
Tady to je, pánové. Ticho prosím.
Ale je to jako mít dítě.
Jedině takhle umím popsat chvíli, kdy ty skladby slyšíte poprvé.
A já neslyšel orchestrální verzi.
Neslyšel jsem je s filmem.
Johnovi i Stevenovi jsem věřil, ale když hrají první notu...
bojíte se, že to nebude fungovat.
Před dávnými časy v předaleké galaxii...
Cítil jsem se stejně jako spousta dalších, které prvních deset vteřin ohromilo.
FILMAŘ
A pak přemýšlíte, kdo to složil.
To je součástí smělosti hudby původního Star Wars.
Ten hlasitý úvodní chorál.
FILMAŘ
Snad nejznámější úvodní píseň ve filmové i hudební historii
je poctou síle orchestru.
Nikdo netušil, že to nebude jen hit, ale hotový fenomén.
Stále je to s námi.
Když jsme měli nahrát soundtrackové album,
nahrávací společnost chtěla, abychom to vydali jako dvojalbum.
Album „Star Wars“ se vyprodává
Nahrávku si oblíbili i lidé,
kteří si nikdy dřív soundtrackové album nekoupili
ani nešli na koncert a neslyšeli symfonický orchestr.
Tehdy jste si film nemohli pustit, kdykoli jste chtěli.
Jako malý jsem si pouštěl soundtracky a zíral na obal alba.
Poslouchal jsem hudbu a přehrával si film v hlavě.
VRAŽDA NA EIGERU – ZUŘIVOST
DRÁKULA DOBYVATELÉ ZTRACENÉ ARCHY
Star Wars vyšlo jako dvojalbum.
Poslouchal jsem ho a zíral na logo Star Wars na obalu.
Bylo to tak důležité, tak velkolepé, co do rozsahu a měřítka,
že vás to přenese na jiné místo.
DRUHÝ LESNÍ ROH VIRGINSKÝ SYMFONICKÝ ORCHESTR
Ve filmové hudbě není nic, co by se Star Wars podobalo.
FILMOVÝ SKLADATEL / DIRIGENT
Třeba to, jak používá leitmotivy.
Leitmotivy jsou v podstatě znělky.
„YODA’S THEME“ ZE STAR WARS: IMPÉRIUM VRACÍ ÚDER (1980)
John pro svět Star Wars napsal 80 nebo 90 znělek.
Mám rád „The Force“.
Když se znělka vrátí, připomene vám, kým jste byli před 40 lety,
ne jen postavy z předchozích filmů.
Úžasným způsobem se vám dostanou pod kůži.
A všechno to funguje, složil tak nezapomenutelné melodie.
Občas jsem slyšel začátek skladby, ale nebylo to úplně ono.
NEPOUŽITÁ MELODIE „BINARY SUNSET“
A řekl jsem, že to chci trochu jinak.
John odpověděl,
že to večer složí a zítra se s tím vrátí.
Pracoval jsem s pár skladateli, kteří jednoduše řekli, že nesouhlasí.
A trvali, aby bylo po jejich.
Tak jste se pohádali.
S Johnnym jsem se nikdy nepohádal. Celou dobu byl zlatíčko.
FINÁLNÍ MELODIE „BINARY SUNSET“
Opravdu věřím, že soundtrack je půlka filmu.
Star Wars by bez hudby Johnnyho Williamse nebylo Star Wars.
Lidé se mě chodili ptát, jestli vím, že lidé na Star Wars stojí fronty.
A já říkal: „Báječné. To rád slyším.“
Vůbec jsem to nezažil.
Měl jsem totiž plno práce.
Ihned po dokončení Star Wars
jsem začal pracovat na Blízkých setkáních třetího druhu.
NAHRÁVÁNÍ BLÍZKÁ SETKÁNÍ TŘETÍHO DRUHU
Dobře. Výborně. Orchestrální první takt ze sedmi tenuto.
Šest bude...
Máte dva tóny Čelistí,
ale pak pět tónů Blízkých setkání.
Pokročili jsme. A...
U Ztracené archy jsme měli stovky tónů.
Přesně tak.
Blízká setkání vlastně byla opera. Krásná opera.
Když jsem to pro tebe poprvé hrál, napadlo mě, že je to konec našeho vztahu.
To ne!
BLÍZKÁ SETKÁNÍ TŘETÍHO DRUHU (1977) REŽIE STEVEN SPIELBERG
Blízká setkání. V té hudbě je všechno.
Celé spektrum hudby z 20. století, od avantgardní a neharmonické...
až po velmi extrémní zvuky.
Raz, dva, tři...
IMPROVIZAČNÍ ZKOUŠKA SE SBOREM
BLÍZKÁ SETKÁNÍ
Nejzákladnější, nezapomenutelné téma o pěti tónech,
které slyšíte stále dokola.
Tohle by vás mohlo zajímat.
Každá tahle část je jeden tón.
Tady je celá skupinka.
Některé jsou označené.
Tohle používáme.
Tady.
Se Stevenem jsme je během zkoušek kroužkovali.
Pět tónů by mohlo být...
moc hezké.
Úplně cokoli. Tak proč tohle?
Myslím, že je v tom cosi spirituálního.
Kdyby to bylo...
je to ukončené.
Je to věta s tečkou.
Když zahraju tohle...
To je jako spojovací věta nebo sousloví,
které zakončím „a“, „pokud„ nebo „ale“.
Takže: „Tohle je hezký film a...“
To je to „a“.
Protože ta nota... jsou tam dvě.
Tahle pátá je vždycky „sol, do“, to zná každé dítě.
A ta druhá je tahle, „si, do“.
Takže máte tyhle dvě, které... Když tady přestanu,
musíte si počkat na tuhle, že?
Pomocí pátého stupně na škále vytvoříte očekávání.
A v tom kontextu je to „ale“.
„Mám Laurenta rád, ale...“
Chápete?
Ale pokládá mi moc otázek.
Neustále se vyptává.
Jsi rád, že se to vyřešilo?
No snad, ale part 35 pořád nesedí.
Tohle.
Co bylo to nejtěžší, co jste kdy složil?
Asi poslední úsek Blízkých setkání.
Všechna ta světla, musíte vymyslet, jak to uděláte.
No páni.
Tohle je originál Blízkých setkání z archivů Sony.
Podívejte se sem.
- Pane jo. To všechno... - Jo.
No páni.
Proboha.
Když jsem na tom začal pracovat, zavolal jsem otci,
že v sobě nemám jediný tón.
Nevím, co s tím. Zrovna jsem dodělal Star Wars.
Byl to... milion not.
A stejně jako každý dobrý otec řekl,
ať dál pracuju, že to zvládnu.
- A zeptal se, co vařím na večeři. - Jo.
Byla to velká výzva.
Co se orchestrace, dirigování i všeho dalšího týče, byl to skok kupředu.
To jsou Blízká setkání.
John během jednoho roku
napsal hudbu ke Star Wars, Blízkým setkáním
a filmu Černá neděle.
Hudba ke každému tomu filmu je neuvěřitelně spletitá
a svým způsobem geniální. A velmi se od sebe liší.
Je vážně neuvěřitelné, že tohle všechno složil jeden skladatel za jediný rok.
Připomíná mi to Beatles.
Jakákoli píseň od Beatles by byla nejlepší písní jakékoli jiné kapely,
žila by z ní navždy. John je taky takový.
Kterákoli jeho filmová hudba
by byla největším úspěchem jakéhokoli jiného skladatele.
Lidé se mě ptají, jak mi náhlý úspěch Star Wars změnil život.
A musím říct, že mi volali,
že mám přijít na stadion v Anaheimu, kde bylo přes 60 000 lidí.
Zubin Mehta tam dirigoval koncert mé hudby ze Star Wars...
HUDBA Z VESMÍRU
...s Losangeleskou filharmonií.
A brzy nato mi vedení Losangeleské filharmonie řeklo,
že bych měl hudbu ze Star Wars dirigovat v Hollywood Bowlu.
Takže největší změnou po Star Wars bylo to,
že mě najednou chtěli jako hostujícího dirigenta
pro slavné orchestry.
A to dalo za vznik úplně novému rozměru mého hudebního života.
Dámy a pánové.
Dobré odpoledne.
To je náš nový Pops.
Seidži Ozawa byl hudebním ředitelem Pops 29 let.
DIRIGENT / HUDEBNÍ ŘEDITEL
BOSTONSKÁ SYMFONIE
V roce 1980 mě jmenoval jejich dirigentem.
Boston Pops bude místo The Stars and Stripes Forever hrát Star Wars.
10. LEDNA 1980
Orchestr dnes oznámil,
že 47letý skladatel a dirigent John Williams,
který napsal znělku pro Star Wars,
nahradí zesnulého Arthura Fiedlera jako dirigent Pops.
Lionel ho podporoval v tom, aby Pops dirigoval.
John chtěl vždy dirigovat,
ale asi se trochu styděl a potřeboval popostrčit.
Někteří asi nevěřili, že by Fiedlera někdo nahradil.
KLAVÍRISTA
Měl s tou hudbou neuvěřitelné charisma.
Ale nebylo to vždy snadné.
Bostonští hudebníci byli k zábavní hudbě kritičtí a skeptičtí.
Orchestry nerady hrály filmovou hudbu. Přišla jim špatná.
Když jsem v roce 1980 jel do Bostonu,
bylo v orchestru stále dost starších členů,
kteří tento repertoár nedokázali ocenit
a bránili se mu, neschvalovali ho.
Až mi to přišlo neprofesionální.
14. ČERVENCE 1984
Dlouho doutnající spor ohledně chování Boston Pops
dnes pronikl na veřejnost,
když dirigent John Williams ohlásil rezignaci.
Poslední kapkou prý bylo
neukázněné chování orchestru během včerejší zkoušky.
Hráči Williamsův výběr hudby vypískali
a během zkoušky nedávali pozor.
Generální ředitel Thomas Morris prohlásil,
že Williamsovu rezignaci přijal s hlubokou lítostí.
Ta rezignace byla výsledkem debaty
ohledně jejich názorů a toho, jak je vyjadřovali.
Koncertní hudebníci filmovou hudbu vnímají...
jako padělek.
Nízké umění.
V dětství...
VIOLONCELLISTA
...jsem nechápal, proč jsou různé druhy hudby tak oddělené.
Filmová, koncertní, barokní nebo současná hudba.
John se snažil to všechno propojit.
Možná se mu nepodařilo ten rozdíl zcela smazat,
ale rozostřil ho natolik,
že už nikdo ani neví, kde je.
Stejně tak Duke Ellington
prohlásil, že jsou jen dva druhy hudby, dobrá a špatná.
A John se tohle snažil převést do skutečnosti.
Orchestr se zkušenými hudebníky
by měl mít v repertoáru slovo.
Ale do jisté míry by neměl odporovat
kreativním nápadům nového nebo jiného dirigenta.
Orchestr je lidská rodina.
Společné úsilí.
Pops ukončilo hledání dirigenta...
6 TÝDNŮ PO JOHNOVĚ REZIGNACI
...a John Williams se vrátí do práce.
Williams rezignoval kvůli uměleckým a kreativním neshodám.
Ty prý byly vyřešeny.
Williams řekl: „K orchestru i jeho členům cítím velký obdiv a náklonnost.“
Přejít z hollywoodských studií do Bostonu bylo velmi uspokojivé,
protože když pracujeme ve studiu,
nemá film žádné diváky.
Zato Boston Pops, orchestr, posluchače má.
To hudbě dodá jiskru.
Lidé tleskají.
A pro raněné ego hollywoodského skladatele,
který nemá posluchače, co by mu tleskali,
je moc krásné jet do Bostonu a to úžasné publikum zažít.
Většina zbytku klasického světa přijala fakt,
že je to geniální a originální skladatel.
Někdo, kdo se ze všech sil
snaží podporovat orchestry.
A kdo v téhle etapě dějin shlíží spatra na filmovou hudbu,
ten to snad nemůže myslet vážně.
Když jsem byl malý, v novinách býval komiks se Supermanem.
Měl jsem ho moc rád.
SUPERMAN (1978) REŽIE RICHARD DONNER
Takže mě moc bavilo psát znělku s tou kápí a tak.
Co to sakra je?
Nebojte, slečno. Držím vás.
Držíte mě?
A kdo drží vás?
Chris s Margot jsou skvělí. Letěli spolu v té milostné scéně.
Nemohl jsem se dočkat, až se k tomu dostanu
a napíšu tematickou vzestupnou skladbu.
Jsem Johnu Williamsovi moc vděčný.
Bez jeho hudby by Superman nebyl zdaleka tak silný.
Kdybyste letěli bez té hudby,
nikam byste nedoletěli.
Jeden krok, dva a dolů.
V Johnnyho hudbě je lyričnost.
FILMAŘKA
DOBYVATELÉ ZTRACENÉ ARCHY REŽIE S. SPIELBERG
Psát znělku pro Harrisona ho moc bavilo.
Má schopnost zahrát ty nejdramatičtější scény
s poťouchlým úsměvem a jiskrou v oku.
Dostanu se dovnitř.
- Jak? - To nevím. Vymýšlím to za pochodu.
To Johnovi usnadňuje skládání.
Známe se s Johnem Williamsem dlouho, sloužil v armádě s otcem.
FILMAŘ
Hráli spolu v armádní kapele. Táta hrál na kytaru, Johnny na klavír.
Johnny nás často navštěvoval.
Takže Johna Williamse znám už od dětství.
Ale moct s ním pracovat na filmu
patřilo k nejlepším chvílím mého života.
Dobyvatele ztracené archy Johnny nahrával s Londýnským symfonickým orchestrem.
Hudba úplně pulzovala.
Nuance těch skladeb.
Hudba znázorňuje i nejmenší detaily.
Johnny ve scéně ve Studně duší složil hudbu pro jednotlivé hady.
Dal malé ozdoby na různé hady,
kteří se rychle pohybovali, lezli, couvali nebo útočili.
Pro „Marion’s Theme“ chtěl něco hollywoodského a romantického,
protože si myslel, že by je hudba mohla sblížit ještě víc.
Moc ve filmu nebyla, ale přesto to byla ústřední postava.
Museli jsme jí dát melodii,
která by vám připomněla, co všechno znázorňuje.
Jeho znělka pro Marion byla moc krásná.
Připomínala hudbu starého Hollywoodu
jako Franze Waxmana, Miklóse Rózsu a Davida Raksina.
A v pokračováních zachoval standardní znělky,
aby lidem připomněl, že je to stále Indiana Jones.
Ale pokaždé najde nový způsob, jak příběh hudebně převyprávět.
INDIANA JONES A CHRÁM ZKÁZY (1984)
Dolů!
Byli jsme na Oscarech...
HEREC
...a John Williams seděl za Stevenem.
Trochu jsem vyšiloval,
protože jsem Johna od Chrámu zkázy neviděl.
Objal jsem ho a Steven byl nadšený.
Řekl mi: „Pamatuješ si, že máš znělku, Kraťasi?“
A já odpověděl: „Samozřejmě.“ Kolik herců může říct,
že jim znělku složil legendární John Williams?
Oba jsme si ji najednou začali broukat.
Je to skvělá znělka.
INDIANA JONES A POSLEDNÍ KŘÍŽOVÁ VÝPRAVA (1989) BEZ HUDBY
Nejlepším důkazem toho, kolik energie a emocí
Johnova hudba scéně dává, je, když ji přehrajete bez hudby.
Jen zvukové efekty a dialogy.
A pak se vrátíte a celé to přehrajete s hudbou.
S HUDBOU
Tehdy pochopíte hodnotu filmové hudby.
Značka.
Je to malý velkofilm.
ZÁKULISÍ E. T. – MIMOZEMŠŤAN
Johnova hudba se k tomuhle popisu bude skvěle hodit.
Líbilo by se mi, kdybychom nic neslyšeli až do...
Už musíme jít...
„Už musíme jít, E. T.“
Dobře.
A hned po „Už musíme jít, E. T.“...
Tady se to vrátí.
- Řekni mi čas konce té repliky. - Jo.
Jelen vzhlédne a otočí se. Něco, co by ho vystihlo.
- Možná zase harfa? - Jo.
- Ta harfa je skvělá. - Jo.
Kdykoli mi John řekne, že mi zahraje návrhy,
těším se jako malý.
Nemůžu se toho dočkat.
Nikdy nejsem nervózní. Nikdy si neříkám, že nedostojí mým očekáváním.
To je Michael na kole.
Jede do lesa najít E. T.
- Elliot je sám doma. - Hraje se to odsud.
A tady se chceme dostat do téhle tóniny.
Naše spolupráce je konzistentní v tom,
že on film vždy vidí stejně,
ale když pro něj složí hudbu,
vidím svůj film jeho očima.
Vidím ho, jak ho vidí on.
Domů.
„Yoda’s Theme“ je hezké překvapení. Opravdu.
Pochopí ji někdo?
- Asi 200 milionů lidí. - Vážně?
Sto dvacet pět.
Hoboje a nástroje, které hrají...
Druhá a třetí doba, prosím.
Aby to bylo rytmičtější.
Soustřeďte se.
Nenechte se rozptýlit Stevenovým...
natáčením.
Ne, je to prostě divné.
Jako mít kameru v koupelně.
Když se sprchujete.
Ještě že jsem oblečený.
Začneme s dusítkem.
Hrál jsem na housle pro E. T., schovával jsem se vzadu.
Hrál jsem vzadu, ale všechno jsem poslouchal a sledoval.
Bylo to neuvěřitelně strhující.
V E. T. je dlouhá harfová melodie,
která značí vztah mezi E. T. a Elliotem.
Harfistkou byla Dorothy Remsen. Pamatuju si, jak s ní John pracoval.
Dorothy, ten trylek...
Mohla bys ho dokončit takhle?
Chápeš mě?
Jestli ho vynechám v levé ruce?
- Jistě. - Dobře.
A měli jsme skvělého klavíristu Ralpha Griersona,
- se kterým John pracoval často. - ...nalevo, Ralphe.
Předposlední takt, dvoučtvrťová nota.
Závěrečná znělka pro E. T. se tak vznáší.
Dal to Ralphovi
a nechal ho čtyři dny cvičit, než to měl zahrát.
E. T. byl první film, který jsem kdy viděl v kině.
Jsem členem kapely Coldplay.
Na našem současném turné vycházíme na jeviště,
nebo spíš procházíme publikem k jevišti, s hudbou z E. T.
Chtěl jsem, aby cesta na jeviště
působila jako let.
Vzpomněl jsem si, jak Elliot jel na kole.
Tak jsem Johnovi a Stevenovi napsal, jestli můžeme použít E. T.
A oni souhlasili.
Vždy mě prodchne nadšením.
I proto, že jsem s tou hudbou vyšel na jeviště už tolikrát.
Každá jeho skladba je celá rodina melodií.
Tak dobrá. Zpět k hlavní znělce.
Perfektní.
BERKSHIRES, ZÁPADNÍ MASSACHUSETTS
Tohle je Tanglewood.
Tanglewood je mnoho věcí.
Je to vzdělávací instituce.
Nabízí jedinečnou příležitost nejlepším studentům.
Je to koncertní síň pro Bostonskou symfonii.
A také inspirativní krajina.
V historii amerického hudebního života je tohle Mekka.
Sem chodí studovat nejlepší studenti.
Mohou tu vystupovat s nejlepšími dirigenty.
SEIDŽI OZAWA
Harmonogram filmu je dobrý.
Jaro bývá velmi zaneprázdněné.
A v létě máte volno
díky harmonogramu vydání.
A najednou tři týdny nepracujete
a máte čas na něco jiného.
Takže to vyšlo moc hezky.
Od roku 1980 sem jezdím každý rok, už 43 let. Je to součástí mého života.
Teď diriguju tak jeden dva koncerty ročně.
Když jsem dirigoval Boston Pops, býval jsem tu častěji.
Dodá vám to energii.
John je ohromný dirigent.
Díky svým zkušenostem...
SKLADATEL / DIRIGENT, LA PHIL
...se umí napojit na duši orchestru.
Ústřední znělka Jurského parku
patří mezi skladby, které ze mě udělaly hudebníka.
Pamatuju si, že jsem šel s kamarádem do kina.
Šel jsem na ten film desetkrát, abych si tu hudbu poslechl.
Krása. Film je skvělý. Ale poslechněte si tu hudbu.
Tohle říká spousta lidí.
PRVNÍ TRUMPETISTA, LA PHIL
Pamatuju si, když jsem viděl Jurský park.
A slyšel jsem hrát ty trumpety.
JURSKÝ PARK (1993) REŽIE STEVEN SPIELBERG
Z kina jsem vyšel plný energie. Těšil jsem se, až budu hrát na nástroj.
John chtěl dinosaury zasadit tam, kam patří,
a dodat té scéně
obdiv a úctu, které cítí děti,
když jdou do muzea
a vidí relikty té doby, jury nebo pozdější křídy.
A prostě žasnou nad těmi kostmi.
John tu hudbu složil se srdcem dítěte,
které nad těmi úchvatnými a majestátními zvířaty umí žasnout.
KDYŽ DINOSAUŘI VLÁDLI ZEMI
Když mluvíme o Johnu Williamsovi, mluvíme o naprosto odlišných skladbách.
A o odlišných filmech. Ve stejný rok vyšel Jurský park
a Schindlerův seznam od stejného filmaře.
To je skvělý příklad.
V hudbě ve Schindlerově seznamu je pocit úžasu,
ale je to zlověstný úžas, jak mohou být lidé takoví?
Na Schindlerově seznamu jsem pracoval v Tanglewoodu.
Myslím, že v létě toho roku...
Steven mezitím natáčel někde v Polsku.
V Krakově jsem potřeboval natáčet v zimě.
Takže jsem poprvé nebyl u toho, když Johnny dělal na Jurském parku.
Ty filmy se úplně překrývaly.
SCHINDLERŮV SEZNAM
Ten rozdíl ve stylu jsem vítal.
Líbilo se mi to.
Když jsem natáčel, nepřemýšlel jsem o hudbě.
Nepřidal jsem dočasnou stopu,
abych Johnovi ukázal, jak některé scény vnímám.
Soustředil jsem se jen na příběh.
Pak jsem film ukázal Johnovi.
Seznam je absolutní dobro.
Seznam je život.
Ten film mi úplně vzal dech. Neměl jsem slov.
Ohromilo mě to. Až jsem se málem rozplakal.
Musel jsem ven, projít se kolem budovy.
Po pěti minutách jsem se vrátil a chtěl začít mluvit o hudbě.
Řekl jsem: „Stevene, to je výborný film.
Na tu hudbu potřebuješ lepšího skladatele než já.“
A on na to: „Já vím, ale všichni jsou mrtví.“
50 LET HUDBY A FILMŮ
DEBATA SE SPIELBERGEM A WILLIAMSEM
Naštěstí pro mě a Stevenovu vytrvalost jsem musel zůstat a dělat, co zmůžu.
Ale opravdu jsem to tak cítil. Ten film přesahuje
téměř cokoli, co by kdo mohl vytvořit,
co by bylo hodno toho, co ten film vypráví
a historie, kterou nám odhaluje.
Mezi moje nejlepší zážitky s Johnem, rozhodně ten nejemotivnější,
patří ten, kdy v Berkshires skládal Schindlerův seznam
a pozval mě s Kate,
ať si poprvé poslechneme klavírní nástiny.
Johnny si vždy sedne za klavír...
HEREČKA / SPIELBERGOVA ŽENA
...a řekne: „Moc hrát neumím, ale zkusím to nějak zabrnkat.“
Samozřejmě na klavír hraje krásně.
Měl noty. Ručně psané, položené na klavíru.
Stojíme u něj a on začne hrát.
Jo.
Nikdy to nezapomenu.
Ještě nikdy mě citově nezničily
ty velmi jednoduché, melodické, oduševnělé, mučivé nástiny,
které pro mě a Kate hrál na klavíru.
Johnny zahrál pět not a Kate se rozbrečela.
O devět not později jsem brečel já a pak Johnny.
A pořád u toho hrál.
Byla to micva.
Poctil příběh šoy svou hudbou.
Houslistu Jicchaka Perlmana
jsem znal několik desítek let.
Když nám se Stevenem došlo, že potřebujeme houslistu,
řekl jsem, že bychom měli najmout toho nejlepšího, Jicchaka Perlmana.
Ironií je, že jsem Jicchaka
léta vídal na koncertech a on se mě vždy ptal,
kdy mu dám film s houslovým sólem.
A já odpovídal: „Dám, Jicchaku. Jednoho dne ti ho dám.“
Tak jsem mu zavolal ohledně Seznamu.
Řekl jsem: „Jicchaku, mám pro tebe film. Konečně ho mám.“
Řekl jsem, že si to musím rozmyslet.
Pověděl jsem o tom své manželce Toby.
JICCHAK PERLMAN HOUSLISTA
Řekl jsem jí, kdo mi volal a o té historce.
A co jsem mu řekl.
A ona na to: „Řekl jsi, že si to rozmyslíš?
Filmová hudba od Johna Williamse a film od Stevena Spielberga,
chtějí tě tam, a tys řekl, že si to rozmyslíš?“
Tak jsem mu druhý den volal, že do toho jdu.
Měl jsem velkou radost, že jsem to udělal.
NAHRÁVÁNÍ SCHINDLERŮV SEZNAM
DOMÁCÍ FILMY STEVENA SPIELBERGA
Můžu hrát po celém světě,
a jediné, co po mně lidé chtějí konkrétně,
je zahrát znělku ze Schindlerova seznamu.
Všechny moc dojímá.
CENA AFI ZA CELOŽIVOTNÍ PRÁCI: POCTA JOHNU WILLIAMSOVI (2016)
HOUSLE SIMONE PORTER
NAVŽDY A DALEKO
Když jsem s Johnem pracoval na Navždy a daleko,
ptal jsem se, proč hudba funguje, jak funguje.
Odpověděl: „Nevím.
Existuje spousta teorií. Já věřím té,
že nám připomíná prvotní zvuky.“
Že na počátku věků byly zvuky pro lidstvo důležité.
Přinášely nám klid a pocit vyrovnanosti
nebo nás upozorňovaly na nebezpečí, že musíme utéct.
Bicí jsou jako zemětřesení.
Kameny padající ze skály.
Ptáci oznamovali, že je ve vzduchu láska.
Je to umělec, který detailně chápe,
jak příběh zdůraznit hudbou.
Je to největší hrdina orchestrální hudby na světě,
protože nám jeho skladby připomínají krásu orchestru.
Pro nás hudebníky je to veliký dar.
HOUSLISTKA
Patří mezi poslední skladatele, kteří používají velký symfonický orchestr.
A je velký rozdíl, když hrají lidé
a ne syntetizér, který nahradí skupinu smyčcových hráčů.
Ale také uznává řemeslo hudebníků
a nutnost toho, aby se to řemeslo uchovalo pro budoucí generace.
Jsem velmi hrdý na to, že jsme v naší kariéře
nepřešli na elektronickou hudbu.
Ceníme si orchestru, jednotlivých hudebníků
a toho, co pro ně Johnny napsal. Nepoužívá syntetizér.
Několikrát jsme ho přidali
k plné orchestrální skladbě, třeba v Mnichově.
MNICHOV (2005) REŽIE STEVEN SPIELBERG
Spousta mých současníků používá už jen elektroniku.
Ale mně se líbí, že jsme věrni orchestru.
Elektronická kompilace hudby nemá elán,
není v tom kreativita.
NAHRÁVÁNÍ
S orchestrem každou scénu nahráváme čtyřikrát.
Pokaždé je to jiné. Ta vystoupení se liší.
A ta daná nahrávka v sobě má život, energii.
Nutí moderní diváky vypořádat se s orchestrem.
Nechává hudebníky hrát rychleji,
tvrději, svižněji a dynamičtěji,
než jak tomu bylo u starších skladeb.
- Výborně. - Skvěle.
Další.
Skutečně orchestr miluje,
je to pravá láska s neverbální komunikací.
Zvedne ruce a prohlásí: „Všichni první doba.“
A vznikne umění. Je to strhující.
Vidíte... jak se John celý rozzáří,
když diriguje orchestr.
Tahle skladba, dámy a pánové, nemůže být moc slušná.
Je vulgární.
Připravte se na to, pozouny.
Dám vám to úplně největší „raz dva“.
Je výjimečné, jak jsou lidé kolem něj šťastní.
Jak šťastné jsou orchestry.
Když John vchází na jeviště, cítíte úžas, protože si vzpomenete na jeho hudbu.
Jsme jako děti v cukrárně.
STAR WARS: EPIZODA VII Rey’s Theme
Johnův styl se v Síla se probouzí nezměnil.
Ani trochu. Složil to stejně, jako by to udělal v 70. letech.
A pak máte...
„REY’S THEME“ ZE STAR WARS: SÍLA SE PROBOUZÍ (2015)
Nepřišel o tu upřímnou zvědavost.
Dokáže se napojit na tu neuvěřitelně univerzální citovou pravdu,
ale pak se nebojí být zranitelný a zeptat se: „Je to dobré? Co myslíš?“
Ptá se, jestli vám to přijde dobré.
To mě rozesmává, protože když vám John Williams zahraje svou skladbu
a zeptá se, jestli se vám líbí, je odpověď jasná.
A pořád jsme měli diváky. To je úžasné.
Možná si říkáte, proč neslyšíme víc ústředních skladeb.
Proč neslyšíme skladby, které vyletí z plátna, jak to John umí.
Diváci to zjevně chtějí.
Tak proč jich není víc?
V hudebním světě je to teď těžké,
protože podle mého je orchestr nástroj, který má dodat hudbu.
A kdybych měl hudbu přirovnat k literárním velikánům,
tak bych řekl, že za posledních 300 nebo 400 let
hudba téměř umírá.
Mladí skladatelé chtějí pracovat s elektronikou a prostorovými efekty.
Bůh jim žehnej, odvádějí famózní práci
a rád bych žil dalších 50 let, abych viděl, co všechno vymyslí.
Ale budeme mít v kinech dalšího Brahmse nebo Wagnera?
S tím, jak se teď hudba jako umění vyvíjí,
je čas na otázky, na zamyšlení.
Johnova koncertní hudba je ale jiná.
KULTURNÍ REPORTÉR, NEW YORK TIMES
Nepřipomíná hudbu z hollywoodských trháků.
Je abstraktnější, kultivovanější, pronikavější.
Jeho filmová hudba je velmi kohezní a zhuštěná
a jeho koncertní hudba je... Přijde mi roztříštěnější,
odloučená od času, velmi přímočará.
Nejspíš se v ní hodně vyžívá.
Zkouší atonální a texturovou hudbu.
Ukazuje úplně jinou stránku.
Když skládám pro filmy, můžu dělat jen to, co mi ten film dovolí.
Nemůžu mít osm minut jen žestě... Rád bych, ale nemůžu.
Ve studentském orchestru na střední škole v severním Hollywoodu
jsem hrál na fagot.
Můj kamarád Harold... Zesnulý Harold Hansen mě učil
a já se zlepšil tak, že jsem mohl hrát druhý fagot
na jedné nebo dvou zkouškách.
Kdo by si pomyslel, že o 40 let později napíšu fagotový koncert
pro Newyorskou filharmonii? Ale to je to spojení.
Že jsem se na ten nástroj snažil hrát a miloval ho
a pak jsem mohl skládat pro jednu z nejlepších hráček na světě,
Judith Leclair.
Hudbu od něj dostala Anne-Sophie Mutter.
Jeho hudbu hrál Yo-Yo.
Jsou to náročné skladby.
Je neuvěřitelné, jak dobře jejích nástroje chápe.
„The Elegy for Cello and Orchestra“
jsme spolu nahráli už před mnoha lety.
Kdykoli ho představím jinému violoncellistovi,
ptám se, jestli slyšel tvou nahrávku.
A všichni říkají: „Ano. Samozřejmě.“
Jako by se nikdy nemohli vyrovnat mistrovi.
Mně to nevyčítej.
Nádhera.
DCERA JOHNA WILLIAMSE
Když nepracuje, dělám si starosti.
Musí pracovat. On to prostě miluje
a dobře se u toho baví.
Nejdůležitější část
mého vztahu s otcem je nyní golf.
Co se ti na golfu líbí?
- Na golfu? - Jo.
Hlavně ta chůze.
Nedá se říct, že bych hrál golf. Já ho spíš ničím.
Nikdy mi to moc nešlo.
Chodívám hrát odpoledne, kdy skuteční hráči už dohráli,
je ticho a já můžu přemýšlet o skutečné kráse přírody.
Je to krásný způsob, jak strávit několik hodin s otcem.
Když to budu moct dělat každý týden, dokud bude naživu,
budu moc šťastná.
Je to zlá hra.
Složil spoustu skvělých okamžiků,
jež nám připomínají, jak nás filmy rozechvívají.
A jak díky nim probouzíme naše vnitřní dítě.
Těch okamžiků stvořil mnohem víc než jakýkoli jiný žijící skladatel.
A složil i mnoho dalších okamžiků, které to dalece přesahují,
jsou mnohem citlivější,
mnohem silnější,
mnohem dynamičtější a mnohem poutavější.
AKTA PENTAGON
„WITH MALICE TOWARD NONE“ Z LINCOLNA
John Williams je neskutečně flexibilní
a je to mistr mnoha různých hudebních jazyků,
zvláštně v závažnějších historických filmech.
AMISTAD (1997) REŽIE STEVEN SPIELBERG
VÁLEČNÝ KŮŇ (2011) REŽIE STEVEN SPIELBERG
ŘÍŠE SLUNCE (1987) REŽIE S. SPIELBERG
Jako fanoušek historie si hned vybavím filmy Stevena
a Olivera Stonea, na kterých jsem pracoval.
NAROZEN 4. ČERVENCE
Jako Narozen 4. července.
Téma války ve Vietnamu pro něj bylo osobní...
ale myslím, že v jeho díle bylo cítit silné poselství.
JFK (1991) REŽIE OLIVER STONE
Stejně jako v JFK.
JFK je skvělý příklad toho,
když se hudba složí ještě před dokončením filmu.
Oliver mi řekl, ať napíšu tři skladby.
Nechtěl mi ukázat film, jen záznam jedné reakce,
druhé, třetí. A já měl ve skládání volnou ruku.
Myslím, že nakonec ty skladby sestříhal a použil hudbu ze všech tří.
Byla to jedinečná příležitost pracovat s něčím historickým
a zdramatizovat to způsobem, jakým je Oliver proslulý.
ZACHRAŇTE VOJÍNA RYANA (1998) REŽIE S. SPIELBERG
Líbí se mi vznešená rozvážnost Zachraňte vojína Ryana a Lincolna.
Ta krásná americká témata, ty opravdu nádherné pocity,
které nám všem vštěpují, že patříme ke skvělé zemi a patriotismus.
Zachraňte vojína Ryana patří k nejlepším filmům o druhé světové.
Možná je úplně nejlepší.
Prvních 15 minut toho filmu...
ani to nejde popsat, je to tak výjimečné, že to ani nepotřebovalo hudbu.
Podle Johna je absence hudby stejně důležitá jako její přidání.
Takže občas máme schůzky, kdy něco zkusíme
a pak se bavíme o tom, kde hudba bude a kde ne.
Už na začátku jsme se rozhodli, že u vylodění v Normandii hudba nebude.
Hudba se spustí, až když uvidíme Seana Ryana na pláži.
A film zakončíme „Hymn to the Fallen“...
NAHRÁVÁNÍ ZACHRAŇTE VOJÍNA RYANA
...s tanglewoodským sborem Bostonské symfonie.
Byl u toho Tom Hanks.
To členy orchestru nadchlo. Seděl na balkóně.
Byli jsme na jevišti a všichni se dívali nahoru.
Já jim říkal, že musí sledovat noty.
„HYMN TO THE FALLEN“ ZE ZACHRAŇTE VOJÍNA RYANA
Hudebně vzdává hold všem veteránům,
současným i minulým.
Tvoje hudební dílo je velká pocta,
proto se nás armáda vždy ptá, jestli tu skladbu mohou zahrát.
Je to jedna z nejžádanějších skladeb
v celé americké armádě,
protože je v ní hluboká úcta k těm,
kteří položili život na oltář svobody.
John dokáže skládat pro jakýkoli filmový žánr...
FILMAŘ
...ať už Zachraňte vojína Ryana, nebo Sám doma.
SÁM DOMA REŽIE CHRIS COLUMBUS
Nechal jsem rodinu zmizet.
Natáčeli jsme Sám doma a už jsme najali jiného skladatele.
Ale v postprodukci se zjistilo, že už není dostupný.
Zavolal nám Johnův agent,
že chce film ukázat Johnu Williamsovi.
Málem jsem telefon pustil.
Omráčilo mě to.
Ten film byl báječný.
Ten chlapec byl famózní
a přišlo mi to jako skvělá příležitost pro vánoční textury, flétny a zvonky.
Dělali jsme předpremiéru s Johnovou hudbou.
Měla nejlepší ohlas, jaký jsme do té doby měli.
Film si vedl o 500 % lépe než při prvním promítání.
Umí vystoupit z plátna a vtáhnout diváky do děje.
Byl jsem rád, když mě Chris oslovil s Harrym Potterem.
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ STUDIÍ UNIVERSAL STUDIOS
5. DUBNA 2016
Výtečná příležitost pro hudbu. Je to o dětech, kouzlech a tak dále.
Děti a kouzla rovná se hudba.
Když jsem na Harryho Pottera kývl, měl jsem složit hudbu pro trailer.
Chtěli něco kouzelného.
Věděl jsem, o čem to je, ale neviděl jsem jediné okénko filmu.
A tak jsem napsal znělku „Hedwig’s Theme“.
Musím se přiznat, že se to psalo úplně samo.
Šel jsem do jeho pracovny a on se zeptal, jestli chci slyšet ústřední znělku.
Odpověděl jsem, že ano. A on zahrál...
Přidává tam tu temnotu.
Dostane vás tou krásnou melodií a ta pak během pár vteřin
celá potemní. No není to geniální?
Když jsme na Potterovi začali dělat,
věděli jsme, že každý film bude temnější než předchozí.
HARRY POTTER A TAJEMNÁ KOMNATA
Tvá jizva je legenda, stejně jako kouzelník, co ji způsobil.
S Johnem jsme o tom dlouho diskutovali
a jeho hudba k druhému filmu, Tajemné komnatě,
je začátkem toho, co se stane v dalších sedmi filmech.
HARRY POTTER A VĚZEŇ Z AZKABANU REŽIE A. CUARÓN
Expecto Patronum!
Popravdě na pokračování filmů nedělám moc rád.
Radši bych pracoval na novém příběhu,
skládal úplně novou hudbu.
Ale u Star Wars a Indiana Jonese
jsem nechtěl, aby přišel nějaký jiný skladatel a změnil to.
Bylo to něco, co bych... Kdybych to mohl udělat,
zachovat celistvost toho díla,
kdybych na to měl čas a energii,
zvlášť u SW, kde jsem dělal prvních devět filmů.
Filmy o Harrym Potterovi byly báječné a náročné.
Myslím, že jsem dělal tři.
Ale nedokázal bych... Kolik jich natočili, osm? Nějak tak.
Býval bych je udělal rád, už jen z těchto důvodů.
Ale přišli jiní a odvedli skvělou práci.
ČELISTI
Když to šlo, snažil jsem se dělat pokračování.
Ale byl jsem... Žárlil jsem na to, abych zachoval celistvost původního díla.
Ne že by to bylo tak úžasné a nadčasové, že by na to jiný skladatel neměl sahat.
Měl jsem pocit, že nejlepší bude zachovat konzistenci své vlastní práce.
Epizody I, II a III bych možná netočil, kdyby pro ně hudbu neskládal Johnny.
Byl zásadní součástí kreativního procesu.
V 90. letech už jeho jméno mělo velkou váhu.
SIMPSONOVI VYTVOŘIL MATT GROENING
GRIFFINOVI VYTVOŘIL SETH MacFARLANE
Jeho hudba je v DNA většiny lidí.
Myslíte si, že už od něj znáte všechno, a pak slyšíte znělku NBC News.
Johnovi nestačilo skládat kasovní trháky.
Chtěl zkoušet různé věci. Třeba olympiádu.
Jako malá jsem sledovala olympiádu...
KONCERTNÍ MISTRYNĚ
...a všimla si hudby, toho, jak je skvělá.
Zavolali mi,
jestli napíšu skladbu k zahájení olympiády.
Líbí se mi ta pompéznost a heraldický aspekt toho,
co sportovci dělají a jak inspirují nás ostatní.
Od té doby jsem napsal tři čtyři.
Zvláštním způsobem je tou největší popovou hvězdou.
MAESTRO FILMŮ JOHN WILLIAMS S LA PHIL
Dnes jsem už 45. rokem v Hollywood Bowlu.
Čtyřicet pět let.
Začínal jsem tu v roce 1978.
A jsem tu pořád.
Asi by se dalo říct, že jsem byl zprvu nesmělý.
Vedení Losangeleské filharmonie jsem řekl,
že mě nepotřebují, mají Zubina Mehtu, nejlepšího dirigenta na světě.
Ale diváci prý chtěli mě.
Ahoj! Gustavo. Simpatico.
Bez Star Wars by to nebylo možné.
Díky nim se do celého světa rozšířilo, že se pořádají koncerty filmové hudby.
Nejen mé, ale současných i minulých skladatelů.
Světelný meč.
Nádhera. Jsou lehoučké.
- Jako pírko. - Jo.
- No páni! - Takhle.
Tohle je Bing Wang.
Dneska bude sólistka. Naprosto úžasná houslistka.
Moc se těším,
že vystoupím s maestrem Johnem Williamsem.
Tohle jsou oběti.
Kouzelná hůlka.
To je ono!
Tak.
MAESTRO FILMŮ
Nikdo další tohle nedokáže.
Kolik skladatelů zvládne psát klasiku, a přesto jsou tak oblíbení?
Nic z toho by bez Johna nebylo možné.
Je to úžasné. 17 000 lidí.
Tohle je moje bílé sako.
Obléknu si ho. Je to můj mundúr.
V tomhle já diriguju.
Tak se to dělá.
Kdo viděl Johna Williamse v Hollywood Bowlu
dirigovat vlastní skladby, ten musí uznat, že byl na koncertě klasického orchestru.
A diváci přesto tleskají, jako by to byli Beatles.
Na tahle představení nechodí hudební elitáři,
ale obyčejní lidé, kteří chtějí slyšet skvělou hudbu.
„THE IMPERIAL MARCH (DARTH VADER’S THEME)“ ZE STAR WARS: IMPÉRIUM VRACÍ ÚDER
Johnova hudba spojuje mnoho generací.
A to je nádherná věc.
Chodí sem mladí i staří.
Když se ohlédnete, vidíte samé světelné meče.
Všichni tu hudbu milují.
Obklopují nás tisíce lidí,
kteří mávají světelnými meči a oslavují tohoto muže a jeho dílo.
Pokaždé je to krásné a samozřejmě velmi zasloužené.
Ta atmosféra se úplně vymyká tomu, co očekáváme od běžného koncertu.
Lidé šíleli, jako by to byl rockový koncert.
Světelné meče během „The Imperial March“
tam nebyly od začátku.
Kdysi jsme v publiku mívali jen dva tři,
potom pár stovek.
A teď jsou jich tisíce.
Je to fantastické.
Znají Johna. Znají jeho hudbu.
Byla to úplná exploze.
Exploze štěstí.
- Byla to sranda, co? - Bylo to skvělé.
Funguje to!
V životě jsem měl neskutečné štěstí.
Znovu jsem se oženil.
Vzal jsem si Samanthu Williams.
Je báječná.
Poznal jsem ji před 50 lety.
Zažili jsme spolu mnoho báječných okamžiků.
Jsem jí velmi vděčný.
Byl jsem mnohokrát poctěn.
Oscary jsou podle mnoha lidí známkou úspěchu.
Jsem velmi hrdý na ty, které jsem získal.
Dostal jsem 54 nominací.
A musím vyjádřit velké díky
hudební komisi Akademie.
Je to totiž uznání kolegů.
Děkuji vám.
Měli bychom ho oslavovat,
abychom mu poděkovali za všechnu tu radost.
Stvořit něco, co přináší radost celému světu,
je zcela výjimečné.
Když slyšíte jeho hudbu, nezhorší vám to den.
John Williams má na hudbu skvělé ucho.
Spíš než aby psal, co zná, píše to, co slyší.
Proto je jeho dílo tak silné a přetrvá.
Když John pozvedne taktovku
a zazní první melodie, řeknete si: „Panebože, zase to dokázal.“
Pokaždé.
Má neuvěřitelnou schopnost
vytvářet melodie, které slyšíte poprvé, ale říkáte si,
že to jinak ani být nemá.
A nezapomenete je.
Dokud orchestrální hudba existuje,
budou orchestry jeho hudbě věnovat celé večery.
Stejně jako by je věnovaly Beethovenovi, Gershwinovi nebo Mozartovi.
Když natáčím film náročný na výrobu, myslím na to, že to jednou skončí,
já se posadím před orchestr za pódium
a šest až osm dní budu poslouchat famózní nové skladby Johna Williamse.
Těším se na to u každého filmu.
CULVER CITY, KALIFORNIE 18. LEDNA 2024
Nikdy jsem se Johnnyho neptal, jestli můžu dirigovat orchestr.
Ale dnes bych chtěl taktovku převzít na tvou počest.
Věnujte prosím všichni pozornost markýze.
Mazel tov.
HUDEBNÍ BUDOVA JOHNA WILLIAMSE
Do tohoto studia jsem poprvé vešel v roce 1940,
když mě tu chtěl otec provést.
A já... Bylo mi asi devět deset let.
Rozhlédl jsem se a pomyslel si,
že to jednoho dne bude moje.
A ten den konečně nadešel!
Můj život i kariéra byly rozmanité,
od komedií přes vesmír až k takzvané víceméně vážné práci.
Nakonec jsem naprosto spokojený
se závěrem „Cello Concerto“.
Nebo s druhou větou „First Violin Concerto“.
Ale s celou skladbou ne!
Některé znělky ve Star Wars, například „Yoda’s Theme“,
jsou velmi dobré.
Ty intervaly jsou originální, ale velmi jednoduché.
V E. T. se mi velmi líbí znělka „Over The Moon“.
To se asi nejvíc blíží výroku, že mě daná skladba vystihuje.
Popisuje mě všechno, co jsem zmínil,
ale ne úplně.
Různé fáze mé kariéry hry na klavír, aranžování,
orchestrace, televize a film...
Nebylo to zrovna plánované.
Zažil jsem pár nezdarů, ale měl jsem veliké štěstí.
Nejšťastnější den mého života byl ten, kdy jsem poznal Stevena Spielberga.
Lidé se ptají, jak to všechno zvládám.
Byl jsem neustále zaneprázdněný, ale naplňovala mě láska k hudbě
a potěšení ze spolupráce se skvělými hudebníky a orchestry.
Skládal jsem, co mi síly stačily, aby měli co hrát.
Pro hudebníky je hudba jako kyslík.
Potřebujeme ji, vyživuje nás, dodává nám energii.
Skládám každé ráno.
Při psaní not si to umíte představit,
ale když si pak jako dirigent stoupnete před orchestr
a slyšíte, jak ty vaše noty ožívají,
je to strhující pocit.
Hudby je dost na celý život,
ale života není dost na veškerou hudbu.
České titulky: Pavlína Tajnerová