Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sad je trenutak kad peva prema nebu, prema njemu.
Sećaš se kako ide priča? -Da.
Ona poludi. - Za njim? -Za njim.
Tad je ubiju? Tad se dogodi nešto ružno?
Ne, još ne. Da vidimo kako ti ovo stoji.
Ovako? -Više-manje.
Gotova? -Ne.
Ne mogu.
Nisam mogla da izdržim.
Dobro, Sol, izbaci to iz sebe!
Neka ode sve.
Dodaj mi papir!
Uhvati ga!
Nisam mogla. - Bože, mama! -Šta?
Požurite, ovo je javni WC! -Dolazim!
Hajde!
Požuri! Hajde, ako ne ide, ne ide!
Kod kuće ćeš.
Očisti se!
Hajde! -Ne.
Završi!
Most! Most! Most!
Taman idemo preko mosta, poput kaubojki.
Motorizovane. -Moramo držati dah, dobro? -Dobro.
I moramo da poželimo želju dok držimo dah. -Dobro.
Već imaš želju?
Da. -I ja već znam svoju, ali tajna je.
Nisam više mogla!
To znači da će ti se ispuniti želja. -Da ti kažem svoju želju?
Reci! -Da tata ne umre.
TOTEM
Zdravo, teto! Kako si?
Isto dobro. Sve je spremno.
Da, da.
Porodica Zepeda mi nije odgovorila.
Možeš im poslati poruku da vidiš dolaze li. Da.
Odlično, teto!
Da, poklon koji žele.
Kao što rekoh, nekakav poklon iz šale za Tonu.
Ne znam, nešto što te nasmejalo.
Da, da. Hej, dolazi li Obregon?
Odlično! Nisam znala hoće li izaći ranije s posla, odlično.
Samo sekunda, teto! Nurija, molim te, otvori vrata!
Ne mogu sada, zauzeta sam. Daj ti, molim te!
Nagni glavu, dušo! Da, tako. -Otvoriću ja!
Sad ćeš malo osetiti vrućinu, dobro? -Da.
Jednom me baš bolelo uho pošto što sam bila na bazenu.
I baka Suzana me ovime izlečila.
Stvarno?
Kako si? -Dobro.
Oseti se vrućina? -Da.
Dosta se oseti, a?
Vidi, došao je Božji dar. - Zdravo, Kruz! -Zdravo, Lusija!
Još malo. Evo, u dogovorima sam. -Vidim.
Stavi nosić, dušo! - Ne, ne mogu da dišem.
Samo nakratko je, samo da te tata vidi. Biće mu super, zar ne, Kruz?
Da. -Predivna si. I imamo super iznenađenje.
Nemoj nikome da kažeš, ni Kruz.
Šest jaja i dve šoljice šećera.
Staviću ih ovde. -Stavi!
Vidite koji sam poklon našla.
Solesito, predivna ti je perika, sviđa mi se. -Hvala. -Ružna je.
Donela sam ovaj kolač za tatu. -Hvala ti, dušo!
Predobra ti je perika, baš ti dobro stoji. Šta su ti baloni?
I njih smo donele za zabavu. -Ne volim klovnove!
Nije smešno, Ester! To je bilo ružno od tebe, izvini se sestričini.
Ako skine periku i nos. - Neće, pusti je na miru.
Ne, preslatka je. Perika duginih boja, ne?
A šta je na kraju duge, Sol? Zlato. Ti si zlato.
Dođi, dušo, upravo pravimo kolač! -Oprosti.
Tako je već bolje.
Lepa si s tim nosom. - Mogu li da vidim tatu?
Ne sad, dušo, mora da odmori!
Ne želi da me vidi? -Ne, nije to. Mora odspavati da ima snage za zabavu.
Ostaviću je ovde. -Hvala, Kruz!
Idemo da napravimo ovaj kolač, može, devojke? -Da!
Mama, ja ću staviti jaja.
Želiš da mutiš jaja? - Da. -Hajde onda!
Moraš da umutiš... Rekle smo šest jaja, zar ne? -Da.
Odlično. Sada...
Diši!
Tako.
Dva, tri.
Diši!
Duboko.
Polako. -Da, da.
Odmori!
Tako.
Ideš sam?
Hvala, Kruz! -Tu sam.
Zdravo, teto. - Zdravo, dušo. Kako si?
Dobro. -Gde ti je mama? - Otišla je u pozorište.
Morala sam nešto da je pitam. Dobro, sad ću joj poslati poruku.
Jesi li spremna za zabavu? -Da.
Joj, kako si sladak klovn!
Izgledaš kao tvoj tata s tim nosom. -Ne mogu da dišem.
Pa, skini ga sad i stavi ponovo kad počne zabava.
Mogu li da vidim tatu?
Ne, dušo! Nemoj da ga diraš, odmara. Želimo da bude dobro večeras.
Nemoj da ga diraš, molim te. Spava. Obećaj mi. -Obećavam.
Nećeš ga dirati. Obećavaš? -Obećavam.
Odlično. Hoćeš li mi pomoći? -Da.
Želiš malo kafe, Monsi?
Nemoj mu davati kafu, pusti ga! -Da.
Tu gore je prljavo. -Da?
On prede. -Daću ti nešto da pobrišeš gore, nemoj da se zaprljaš.
Da, mama, malo je prljavo.
Hoćeš li i ti da čistiš?
Ne, ne mogu do gore. -Uzmi, mama! Monsijeva kafa s tunom.
Zašto mu daješ kafu? Razboleće se.
Želiš tu da čistiš? -Da.
Spustiš Monsija? -Daj mi ga.
Drži ga dok ja tu brišem.
Pokvasiću se.
Pokvasiću se, mama! - Ne naginji se, pašćeš!
Vidi, mama! - Šta, dušo? -Vidi.
Ne grizi to, boleće te zubi. Donesi plavi kamen.
Teto? -Šta je, dušo?
Zašto je baka umrla? - Bila je bolesna, imala je rak.
Vidi, mama! - A gde je ona spavala?
Spavala je s dedom. - Ali u kojoj spavaćoj sobi?
Mama, postoje li sirene? - Da. Šta si rekla, dušo?
U kojoj sobi? -Onoj gde tvoj tata sada spava.
Mama! -Oštetićeš zube. Pusti to, ozbiljna sam.
Molim te, daj mi to. Dosta!
Kako je voda dobra!
Tako, mama! Vidi! -Super.
Gotovo? -Da, predivna si.
Šta je ovo? -Čašica.
Za vino?
Ne baš.
Ne, dušo, nije za vino!
Opraću ruke, mama! -Dobro.
Dodaš mi ovaj sapun?
Šta je ovo? -Sapun.
Mali sapun. -Ester, pogledaj! Minđuše ili ne?
Minđuše.
Evo ti peškir, obriši ruke!
Nuri! -Šta?
Drugi WC ne radi. - Evo me, sad ćemo biti gotove.
Moram kosu da isperem.
Brže, brže, brže, brže!
Ne bi se radije igrala s ovime? -Ne, radije s Monsijem.
Dobro. -Monsi!
Najbolji seks mog života, ali se osećam krivo jer Roberto ne zna.
Ne osećam krivicu zbog Roberta, nego zbog sebe, zbog deteta.
Ne želim konstantno da ponavljam iste greške.
S Robertom sam se u jednom trenutku osećala kao da smo dobro.
To je bio svestan korak.
I sad se intenzivnije vraćam na stara sranja.
Želim da budem najbolja verzija sebe za dete,
a mislim da sam trenutno najgora.
Odnosno ako je nešto pre bilo loše, sada je samo još gore.
I uznemirava me jer se osećam kao da ne mogu da se kontrolišem.
Reci mi detaljnije.
Ne želim ovo sve da ostavim detetu.
Ne želim da podsvesno preuzme ova sranja koja ja pravim.
I do đavola...
Sol, dušo, dodaj mi papir, molim te!
Teto! -Šta?
Zašto ste skinuli sve tatine slike?
On je to hteo. Hteo je da vidi slike od kad smo bili deca.
Pomozi mi! Imam li tu boje? -Ne.
A na vratu? -Ne.
To je to. -Izvoli.
Hvala.
Rešila si uši, dušo?
Da? Pitaću Tilosa da ti donese četku, dobro?
Može? Dodaj mi još jedan. - Nije dobro trošiti toliko papira.
Joj, tvoja me teta ostavila bez peškira.
Evo, još jedan i gotovo.
Ne vidi se? Čelo? Ništa?
Šta je, Garnača?
Zdravo. -Zdravo.
Zdravo.
Zdravo, lepotane!
Zdravo.
Radićemo sad na ovome.
Bila si u pravu, tu je energija baš loša.
Ove slike tu ne pomažu.
Na ovoj žene plaču, čista depresija i bol.
I ova deca tu pate.
Moraš promeniti ove slike, nimalo ti ne pomažu.
Da bi mogli izvući duha ili duhove koji su ovde.
Nisu ti dirali klavir? - Ne. -To je dobro.
I oni su nekad škodljivi.
Ali ne preteruj, oseti se na svakom koraku.
Oseća se energija, snažna je. -O, Bože!
Ne znam s kim si umešana, ni s kim se družiš.
Budi oprezna, energija je veoma loša. Ne paniči!
Sad ćemo izvući tu energiju. To mi je specijalnost. -Da, da.
Dobro da su ti rekli za mene. -Da.
Pomoći ćemo i tebi i tvom bratu.
Znam da imaš bolesnog brata.
Ne brini se, ne paniči, rešićemo sve. -Da.
Ali je baš snažno! Vidi kako sam se naježila.
Ali ne brini, osećaju i oni moju prisutnost.
Ne brini, sad ćemo ih se rešiti.
Zamoliću te samo da sarađuješ. -Da.
Drži ruke ovako, s krstom.
I pomozi mi da ih oteram odavde. -Da.
Tu su. -Da? - Tu su, osete se.
Da? -Ne paniči, moraš im pokazati da si jača od njih. -Da.
Sad ćemo ih izbaciti, videćeš. -Da, otići će.
Napolje! Ne želimo vas.
Ne maltretirajte nas, ne činite zla ovde.
Niko vam ovde nije naudio, ne tražimo ništa od vas.
Pustite nas na miru. Svi smo mi duhovi, porodice i osobe svetlosti.
Izlazite odavde! Napolje!
Stani tamo, dušo! Ne boj se, neće te obuzeti.
Napolje!
Molim vas.
Ale? -Da?
Ale, tu je nešto! Tu se nešto oseti.
Ali...
Ale, ovde se nešto oseti, ali nije zlo!
Oseti se nešto dobro. Oseti se nešto puno ljubavi.
Šta se ovde dogodilo?
Šta se dogodilo na ovom mestu, Ale? Sećaš li se?
Da, mama je tu provodila poslepodneva.
Onda je to tvoja mama.
Tvoja mama je ta koja nas ne ostavlja.
Ne želi da vas ostavi, oseća strah.
Ne brini, otišla je.
Sve je u redu, smiri se.
Izašla je, idemo.
Idemo ovde.
Hajde, u biblioteku.
Nemaš slamke? -Ne znam.
Vidi, izgleda kao olimpijski plamen.
Idemo po pobedu.
Kuda sada, Ale? -Hodnik?
Izlazi loša energija i ulaze vatra, svetlost i moć. -Da.
Smrdi na dim.
Dosta, Aleksandra! - Brzo ćemo, tata, evo!
Zapalićete kancelariju. -Tu.
Nisam ja za ovo vračanje. -Idemo, idemo.
Napolje! -Idem, tata!
Zašto teta Aleksandra i ona gospođa
imaju onaj zapaljeni svitak?
Lude su.
Pusti to, Ester!
Ovako je u redu, balansiramo energije.
Sve je veoma dobro. S ovim je moj posao gotov.
Još samo stavi malo soli u svaku od ovih kanti
da možeš time oprati noge i ruke svog bolesnika.
Biće mu bolje, videćeš.
Moj je posao gotov, idem.
Podseti me kako se zoveš, za drugi put. -Da.
Zovem se Ludika, što je sinonim za sreću.
Ludika. Daj da ti platim. Dve hiljade, ne?
Ne, dušo! Stvar je u tome da...
Tri hiljade, jer je ovaj posao bio baš težak i riskantan.
Moraću tri dana da se odmaram jer je bilo naporno.
Može 2.500. -Može.
I zamoliću te da me predložiš. -Naravno da hoću.
Čekaj me! Hvala, Kruz, ne znaš koliko sam ti zahvalna! Nećemo dugo.
Ćao, Sol!
Ćao, Ester!
Ovo nije igračka. - Tata, smiri se, molim te!
Moram u radnju po neke stvari. -Nisu ga napunile.
Ostaviću ti Ester. -Nemoj da ideš!
Moram da idem. -Ne.
Tata, zaboravila sam. Moramo sutra platiti dr Himenezu, kasnimo.
Nema više novca za tretmane. - Pa, moramo platiti svejedno.
On ne želi prokletu zabavu. - Prestani više s tim i zabavi se!
Morala sam se isprati u sudoperi. -Pa, kosa ti je predivna!
Ne, nije. -Pusti me, dušo, moram da idem! Neću biti dugo napolju.
Ne želim da odeš. - Molim te, pusti me!
Neću dugo, vratim se odmah.
Neću dugo, obećavam.
Ne, dušo, pa šta je ovo?
Možeš li mi pomoći da podignem ove jastuke? Mislila sam da čistimo?
Pomozi mi, neko se može ubiti ovime.
Solesito, molim te, pomozi mi!
Već nam je kasno, dušo! Pogledaj ovo. Molim te. -Da, teto!
Sol, digni mi ovo!
Hajde, pomozi mi!
Pomozi mi, Sol!
Vau.
Ne, ne, ne.
Izvini.
Žao mi je, nemam odgovor.
Kad će biti kraj sveta?
Ako tehnologija budućnosti ne uspe,
najverovatnije će kraj sveta biti kad sunce pocrveni,
za puno miliona godina. -Šta radiš?
Kruz, prestrašila si me! -Mnogo? -Da.
Šta si radila? - Razgovarala.
S mobilnim? O čemu?
Ništa, pitala sam pitanja. -Kakva pitanja?
Hoće li biti kraj sveta.
Pitala si mobilni hoće li biti kraj sveta?
I hoće li tata umreti.
Ti znaš više stvari od ovoga. Puno više.
Kako si?
Dobro. -Da? Sigurno?
Da.
Nekad se osećam kao da me tata ne voli. Ne želi da me vidi.
Kad smo kod toga, zar ne bi trebalo da ti budeš s njim?
Toliko te voli da stalno misli na tebe, poslao me da vidim kako si.
I da ti kažem da se kupa, da ne smrdi na kozu.
Želi da bude zgodan za tebe.
Tata te ne voli, apsolutno te obožava.
Svim svojim srcem.
Moja Sol!
Mnogo te voli, draga!
Kunem ti se. Obećavam.
Isplazi jezik.
Gore. Dole.
Levo. Desno.
Zaista si zdrava. -Verujem.
Vidi se na jeziku.
Duni.
Šta si pila, Sol?
Tamo je bila jedna vaza i slučajno mi je pala i razbila se.
Gurnula sam je krpom i tamo je bila flaša vina.
Popila sam gutljaj i ima užasan ukus. Ima ukus krvi.
Probala si krv? - Kad mi je ispao zub.
Da.
Nemoj ga više piti, ako je užasno!
Došli su ti bratići. Uzimam ovo jer se deda raspituje o tome.
Izađi na sunce, Sol! Da malo dobiješ vazduha.
Lezi na travu i doneću ti hleb i vodu, može?
Obećavaš? Sad ću doći.
Ozbiljno? Pitala sam vas da pomognete. Isabel, usisavaj sa mnom!
Evo da odgovorim na ovu zadnju poruku. -Ne može, nek te čekaju.
Dođi da mi pomogneš! - To nije pravedno.
On tu ništa ne radi, a ja odgovaram. -I on će se dići. Čava?
Zašto ja? -Kako zašto? - Tek sam upalio igricu.
Ugasite sve i molim vas, dođite da mi pomognete!
Ja sam ti juče pomogla, mama! Može li on danas?
Ona tu besplatno živi, ja sam još dete. Ona je punoletna.
Oboje, hajde!
Hajde! -Idem. -Odmah!
Mama, zar ne shvataš? -Šta?
To je seksistički. Njemu ništa ne govoriš nikad. -Ma daj!
Pusti me! - Hajde, daj mi to!
Dajem vam tri sekunde. -Mama, smiri se!
Ne smiruj me, bićeš u kazni dva meseca, Salvadore! -Dva?
Dva. Oboje. Prestanite! -Evo.
I nasmešite se!
Mama, Čava me maltretira!
Da vidim kako to radiš. -Ovako.
Ne, dušo, ne tako!
Onako kako sam te naučila. Gledaj mene.
Sad mu ti radiš posao. -I ti ćeš. - Zato momci postanu seksisti.
Samo ovako nastavi, dušo! Ostalo ti je puno.
Ne, ne, ne, dušo, molim te, nemoj! Dođi da mi pomogneš. -Da, mama!
Primi ovde, stavi malo ovoga. -Hajde!
I napraviš kuglicu. Tako.
Trudi se da se ne raspadne. -Evo.
Vrlo pravilne kuglice napravi, može? -Da.
Moraš je puno mesiti.
I ove tu isto. -Da. -Tako je.
Smrdi na zapaljeno.
Zapalilo se! -Šta? Do đavola!
Kolač za ujaka Tonu. -Dodaj mi mleko!
Da ti pomognem? - Samo mi daj. Do đavola!
Šta ti je s prstom, mama? Opekla si se? -Da, opekla sam se.
Daj da vidim. -Tu.
Volim te, mama! -I ja tebe.
Kolač za ujaka Tonu je izgoreo. -Da, jeste.
To mi više nije bitno. Ti si mi bitna. Ne volim kad si tužna.
Ne, dušo, ne brini! Proći će me brzo.
Ali htela bih da napravimo kolač. Možemo napraviti novi.
Napravićemo drugi.
Kako ćeš se izvući?
Pobeđujem!
Ćao, kako ste, ekipo? -Ćao.
Ćao, ujko Napo! - Ðavolja ekipa. Kako ste?
Mogu li videti ribu? -Da, za Sol je. Idemo da joj je damo. Kako si, Čavita?
Odlično. -Čavi!
Sol! -Ćao. -Kako si? - Je li to za mene?
Za tebe je, to je zlatna ribica. -Ja želim jednu!
Želiš jednu? I tebi ću doneti jednu. Ali ova je za Sol.
Sol, predobra je! -Zar ne? - Kako ćeš je nazvati?
Treba mu dati ime. - Pas. -Eustakvio?
Pas? -"Nuget."
"Nuget?" - Ja vidim lice Meduze.
I u "Nugetsima?" - Šta ti kažeš, Čavita?
Ja vidim morskog psa ili mačku. Mačka bi bila smešna.
Predivna je. -"Nuget" je lepo ime. S kečapom.
Jer je crven. -Ne tresi, prestrašiće se.
Da, oni su prvi koji osete potrese.
Osete vibracije jer se u vodi najviše osete. -Da.
I osete vibracije i kad nisu u vodi jer, iako imaju male mozgove,
vešti su i mogu osetiti sve vibracije.
Moramo je staviti u ćup. - Da, ideš sa mnom da ga potražiš? -Da.
Idemo da potražimo ćup da ne stoji u vrećici. -Je li muško ili žensko?
Ne znam, ali... -"Nuget" svima odgovara.
"Nuget" je univerzalno, uniseks. -Idemo po ćup.
Sad me poljubio!
Pazi, primi ga tu dole i budi oprezan. -Vrlo oprezan.
Doktorka mi je rekla da je nalaz veoma loš.
Moramo razmisliti o lečenju leđne moždine. Ako ne to, kako?
Dosta! -Molim? Nemamo ništa, ja sve svoje prodajem. Nemamo novac.
Ali ima teške bolove. -Ima morfijum. Nemoj danas o ovome.
Mama, usisao sam boravak!
Sledeći put kad odem u akvarijum.
Tamo ionako moram ići da kupim ribu.
Možemo razmisliti barem. - Sve je puno brašna.
Ćao, kako si? Pozdrav? - Ćao. -Kasniš i žališ se.
Da, jer po celom gradu trčim po organske stvari za Tonu.
Četiri i po sata za radnju? -Morao sam u centar.
Bolje nam pomozi, Napo! - Pa, zato sam i došao.
Slušajte, mislim da moramo razmisliti o hemoterapiji.
Baš sad? -Zašto ne?
Već je odlučeno.
Već smo sto puta razgovarali o ovome. Tona ne želi. -Ima morfijum.
Loše mu je. -Najvažnije je poštovati Toninu odluku. -Da.
Nije na tebi. -Nije da ga ne volimo... -Dosta!
Ne činimo ništa. - Pokušali smo sve.
Sećaš se mame? Želiš to ponovo da prođeš? Dosta! -Da.
Prestani, molim te!
Hemoterapija je teška. - Da, ali morfijum je stravičan.
Zaista je čudan od toga. - Ali je odlučio. Dosta! Ne sad.
Morfijum je jedina stvar koja mu olakšava bol. -Ujko, vidi moju ribicu!
Loše je, ali tako je kako je. -Vidi!
Predivna je ribica! Moram ti kupiti akvarijum. -Da.
Dobro da je sad u ćupiću.
Hajde, dušo! -Dobro, možemo razmisliti barem o tome.
Možemo ga ponovo pitati. - Da, molim vas. -Dosta!
Ne možemo samo odlučiti za njega. -Hajde, pitaj ga!
Šta? -Ima li hrane za ribicu? -Da.
Da, čekaj da je potražim. -"Nuget" je gladan.
Kasnije, molim te.
Zadnja. -Dobro.
Normalno diši.
Hvala, Kruz! -Naravno.
Bila sam u superiornoj i inferiornoj vilici. Odnosno gornjoj i donjoj.
"Dva heksagrama pokazuju ishranu kao prirodni proces."
Vuci!
Tata, ugasi lampu, molim te! Počinjemo s kvantnom terapijom.
Čava, ti isto! Možeš li da ugasiš mobilni? Stavi na aerodromski način.
Mogu li da vas zamolim za sekundu pažnje?
Počinjemo s kvantnom terapijom.
Ester, molim te! Zatvorimo oči. -Čava!
Duboko dišemo. Poenta je fokusirati se na to da Tona bude u redu.
Spolja dolazi kvantna energija, samo je moramo prihvatiti.
Par minuta. -Napo, uzmi kolač! -Naravno.
Čuvaj mi posudu. -Hoću.
Oprostite što vas je ovo snašlo, ali rano ste došli.
Rekao sam ti. -Znaš kakav će saobraćaj biti kasnije.
Ne, super je što ste došli. Hvala vam puno.
Samo to. Zatvorite oči, dišite i probajte držati telo otvorenim.
Možemo zatvoriti oči.
Bojim se. -Dišimo i razmišljajmo o Toni. -Misli lepo za ujaka Tonu.
Neću izaći.
Da probamo pelenu?
Idem da kažem tvojoj sestri.
Kruz, možeš li pozvati svog prijatelja?
Da vidimo. - Možeš li mene presvući?
Da. Daj da te očešljam. -Ne, mama!
Hajde, sedi! Skini ovo!
Ne! Kiša će! - Da, šta ćemo?
Sve ćemo prebaciti unutra.
Rekla sam da je trebalo da naručimo šator.
Skupi su, nemam ni pare. -Da, ali sad će nam se sve pokvasiti.
Sve ćemo prebaciti unutra.
Tata je nepodnošljiv, treba mu reći da se smiri. Ako ne želi, neka ne dođe!
Čekaj, čekaj, sve ti se zapetljalo.
Da vidimo. -Prvo ruke. Sve se sad zapetljalo. Rekla sam ti, čekaj!
Vidiš? -Trebalo je da napraviš kikice kao što smo ti rekle.
Ja ću te očešljati, tvoja mama to ne zna.
Šta je ovo? - Šta? -U rukavu je.
Stavljaš... Prestani da piješ, dobro?
Dođi, dušo! -Ludo!
Ti si luda.
Predivna si.
Ćao. -Ćao, kako si?
Hvala na dolasku. - Ćao, kako si?
Dobar dan, gospodine! Drago mi je da Vas vidim. Imam poklon za Vas.
Nadam se da će Vam se svideti. Hvala na pozivu.
Ovo je Ivan. -Ćao, kako si? - Drago mi je, dobro došao!
Ćao, šta ima?
Zdravo, dobro veče.
I eno Tone, sav preplanuo kao da je s Akapulka...
Šeta po plaži. -Senzualni mršavac. -Pun samopouzdanja.
Kako je izašao? -Svake se godine održava festival.
Birali su najlepšeg dečka. Takmičili su se.
Kao "Miss Universe", ali su momci u kupaćim gaćama.
Odmah smo mu rekli da se prijavi. -Održavalo se u školi.
Momci iz svih razreda su učestvovali. -I ko je pobedio?
Tona!
Ne sviđa mi se ova. -Ne?
Probaj ovu!
Hvala, Kruz! - Nema na čemu.
Ova je dobra.
Tako.
Bićeš duša zabave.
Moj Roki Tona. Roki Rona!
Šta? -Moram da se vratim.
Zašto? -Usrao sam se.
Tona.
Živeli!
Draga porodico, samo trenutak, molim!
Želim da vas zamolim da skupimo novac za Tonu.
Da ovde ostavim ili dodam? Hvala vam puno.
Hvala, striče! - Stavi u sredinu.
Nešto za "kasicu prasicu"? -Primaš kartice?
Može i to, momci!
Naravno, evo ostavljam ovde. Hvala vam.
Neverovatno je. Odela, haljinice, cipelice.
Da, kad je napolju vruće, beton se baš zagreje.
Pa smo joj kupili cipelice. -Ja nisam ništa kupio.
Kupili smo cipelice, ali ne može hodati u njima.
Dosta, prestanite da me snimate!
Pustite me!
Solesito, ignoriši!
Dosta! Pustite me!
Pustite me! Dosta!
Šta je, Solesito? - Smiri se, Sol!
Oprosti, Sol! -Samo je šala, dušo! -Ne snimajte me!
Šta je bilo? - Ne ljuti se, dušo, u redu je!
Slomljen je, ne brini! - Crveni karton za dron!
Pa znaš, nesreća... Ali sve je u redu. -Da, ali... -Je li Sol dobro?
Sol... -Pretpostavljam da jeste, ali sigurno je komplikovano. -Da.
Ćao, srce! -Ćao, zašto nije izašao na zabavu?
Jer se tata sprema. - Mogu li da ga vidim?
Daj mi sekundu da proverim.
Uđi.
Ćao, tata! -Ćao, srećo!
Srećan rođendan! - Hvala ti, srećo moja!
Daj da te vidim!
Imam poklon za tebe.
Vidi, za tebe je.
Još je... -Sveža je. - Boja je još sveža.
Sviđa ti se? Ima sve tvoje najdraže životinje.
Sova.
Jesi li znao da sova tu ima malo svetlo
tako da lakše vidi plen, slomi ga i pojede. -Stvarno? Nisam znao.
A zmija... Postoji jedna najmoćnija zmija na svetu,
crna je i ako te ugrize, umrećeš. -Crna mamba?
Da. Hvala ti. -Nema na čemu.
Vrlo si mršav.
Znam, dušo, zato nisam hteo da me vidiš ovakvog!
Naslikao sam ti ovo da je možeš gledati kad god želiš.
Jer nekad postoje stvari koje veoma voliš, ali ih ne možeš videti.
Ali s tobom su u drugima oblicima.
Jesi li znao da kolibrić mahne krilima milionima puta? -Zaista?
Da, nikad ih neće moći izbrojati jer idu ovako...
Prave li buku? Zum, zum?
Gotovo nikad. I imaju kljun i idu nektar za nektarom.
I nikad se ne umore jer im se krila kreću veoma brzo.
Ćao. -Ko je? -Mama!
Dušo! Kako je moja predivna Solesito? Slušala sam te.
Vidi ti nju, kako si zgodna!
Odakle dolaziš tako obučena? -Znaš već, iz pozorišta.
Kako si? -Dobro, ti?
Dobro. -Kako te je lepo videti, ljubavi! -I tebe.
Kako si? -Srećna što te vidim. Pazi!
I ja. Jesi li videla šta sam naslikao za malenu?
Predivna je.
Srećan rođendan! -Hvala.
Donela sam ti poklon. - Da? Nadam se da je dobar.
Ova devojčica i ja smo ti pripremile nešto posebno. -Da?
Imamo super iznenađenje.
Oduševljena sam ovom slikom. -Naslikao je za mene.
Znate šta? -Šta? - Stric Napo mi je poklonio ribicu.
Zaista? Kako se zove? -"Nuget."
I gde je? Pojela si je? - Ne, mama! -Pojela si je!
Dole je, u ćupu.
Koje boje je? -Zlatne.
Šta ćemo joj dati da jede? - Stric ima hranu za ribe.
Dobro, zatvori oči.
Ne gledaj, ne varaj.
Kad sam ja varao? - Možeš pogledati. Leva ili desna?
Leva ili desna? - Znajući nju, uvek je leva.
Leva.
Sigurno.
Vau, šta je to?
Nešto što sam veoma dugo tražila za tvoj rođendan.
Šta je unutra? -Nauči nas kako se koristi, mama!
Unutra su...
Semenke tamarinda. -Šta?
Ovako funkcioniše. Protreseš ga ovako.
"Voilà!" -Jao!
Moramo pogoditi koji oblik čine.
Već znam. To su osmeh, oči i nos.
Ili može biti more, plaža i ležaljke.
Šta ti vidiš? -Vidim horizont plaže. -Horizont.
Ona tačka gde završava pogled. To vidim.
A ti, mama? -A ti?
Ja vidim oblak koji ispušta kapljice.
Jao, u pravu si. -Da?
Ako gledaš s ove strane, evo oblaka!
Baš mi se sviđa, hvala. Odličan poklon.
Nema na čemu. Satima se možeš zabaviti tražeći oblike. -I hoću.
Tona, došao je moj prijatelj sa onim što si hteo!
I Ale me gnjavi.
Pa, onda idemo!
Idemo po "Roki 27" i sve ostale koji nedostaju.
Kakva čudna zabava! Svi su Tona, prestrašno!
Ćao, Pončito!
Ester! -Srećan rođendan, ujko! -Hvala.
Kume! -Šta ima, buraz? Dobro te je videti.
Lepo te je videti. - Hej, ujko Tona!
Sestriću! - Srećan rođendan! -Hvala.
Hulis, sve si ti napravila, zar ne? -Sviđa ti se iznenađenje?
Luda si, pun sam emocija.
Anita! -Čestitke! -Hvala.
Hvala svima!
Vasalo! -Šta ima, Tonaja?
Čudno je videti svoje lice stalno. Radije bih video vas.
Hvala na svemu. - Zaista te volim, brate!
Nisi nam trebao na zabavi. -Gde si bio?
U WC-u.
Stavi nešto između ove dve.
Dole. Ne tako, stavi zaštitu. Ovako, pogledaj.
Zaštita i onda ovo.
Ostavljaš ovo. - Sve u redu? -Da.
Nisi bio ovde, dobro? -Da.
Prošlo je, Garnača!
Stojim s maskama, globusom, puno stvarno.
Da, zajedno smo htele da ti donesemo poklon. I ovo je poklon.
Uvek je svađa i kasnije kažu da imaš razmažene kolege.
I on je to bio. Znaš da te volim u tom pogledu.
Uvek sam im govorio o slučaju Paula Freirea.
Učenje je dijaloški proces, ulica koja ide u oba smera.
I u tom smislu, ja...
Izvinjavam se jer sam prigovarao o imenu Tonatijuh za belca.
Domoroci su Pedra de Alvarada to zvali, bio je među najgorim osvajačima.
Bio je odgovoran za masakre u Čoluli i hramu Tokskatl.
Ali postoji jedan svetao deo sunca, Sol!
Jer postoji podzemno sunce.
Lakandonci kažu da jaguar hoda. On hoda u ovom trenutku.
On je noćno sunce. Ali postoji i svetleće sunce.
Iako je sunce podneva, ne nedostaje mu dekadencije.
Svetli bez tuge sve do sumraka.
I tako se Tonaja pretvorio u Tonu.
Kroz rad i umetnost.
Meni to... -Hladi nam se hrana, Vasalo!
Za pretke malo piće, živeli!
Ja želim reći Toni da u ovom trenutku, na njegov rođendan,
bolje je govoriti o Tonalpohualiju, čije ime ima isti koren.
To je 260-to dnevni ritualni kalendar Srednje Amerike.
I, kao što Tona zna, vreme je u Srednjoj Americi ciklično.
U ovim zemljama se ciklusi vraćaju na mesto, ali nije isto mesto,
to je uzlazna spirala, koja ide na druga mesta,
iako se čini da se vraća na isto mesto.
Na ovaj poseban rođendan, Tona,
svi smo ovde, na istom mestu, ali na drugom mestu.
Ja ne bi trebalo da držim govor.
Oprostite.
Divan govor!
Tona, prijatelju,
naučio si me ljubavi kroz svoje prijateljstvo!
Sva putovanja na koja smo išli zajedno,
astralna ili geografska, čine deo moje karte.
Volim te.
Hajde, Vasalo!
Lagano, lagano.
Gore, gore, gore za bogove!
Spušta se!
Spušta se, budite oprezni!
Ne, ne, ne!
Zapaliće se!
Duni! -Da dunem?
Mrtva pijana si. - Nisam. -Nuri, molim te!
Popila sam par gutljaja, smiri se. -Više ne piješ.
Zašto ne bih pila? -Dođi, molim te!
Nije li ovo zabava? - Da, ali ti nisi na njoj.
Ali završavam kolač za zabavu. -Ostavi se kolača!
Tona je već četiri puta pitao za tebe. Daj da te obrišem. -Glupost!
Pogledaj svoj izraz lica. Stvarno, Nuri...
Nastavi, lepo je.
Pij kafu.
Iskreno? -Stvarno smrdiš, molim te, pij.
Tona je četiri puta pitao za tebe, dođi na zabavu.
Pusti da završim kolač. - Gotov je. -Ne, nije još.
Nemoj više piti. Samo trenutak, hajde, ovo je zabava. Pogledaj se!
Otiđi!
Kakva si ti... - Šta? Pusti me!
Koliko dugo planiramo zabavu? Nešto posebno za Tonu?
Znaš šta? Planiramo ovu zabavu jer si je ti htela.
Da, htela sam zabavu za brata.
I dosta mi je toga što me želiš kontrolisati!
Sve u ovoj kući kontrolišeš. -Nije istina.
Ti se razvedri. Ne govori meni da se razvedrim, jer neću.
Ti se moraš opustiti jer želiš da svi rade šta ti želiš... -Ućuti više!
Neću da ćutim! -Ljudi su ispred, nećemo se sad svađati, molim te.
Onda me pusti, ti si došla da se svađaš. -Ne, došla sam po tebe.
Želiš da se svađaš. -Želim da izađeš na zabavu. -Ali ja ne želim.
Ne želiš? -Ne želim.
Onda izađi i usudi se Toni reći da ne želiš da budeš tamo.
Dosta mi te je. Znaš šta? Radi šta želiš.
Zašto mi uzimaš piće? -Jer si mrtva pijana i dosta mi te je.
Evo završiću ti frizuru, pa možeš na zabavu.
Mama, ne želim na zabavu, želim tebi da pomognem.
Moram da završim kolač.
Mama, ne želim da piješ!
Ne, dušo, samo danas jer je zabava! -Dobro.
Veoma lepo, dušo! Sad idi na zabavu, može?
Dobro. Samo malo, mama!
Ne, dušo, kasnim. Hajde!
Dobro. -Imam još puno.
Monsi!
Kako je lep. Koliko meseci ima? -Pet.
Presladak je, kao iz časopisa. -Još je mačor.
Mačke su tako lepe. -Esterin je.
Ostavila mi je da ga čuvam.
To govoriš, ali nisi ih uzeo. -Ti si ih platio.
Zoveš se Kaju? -Da. - Koji je to jezik? Šta znači?
Ne, moja je mama mnogo volela crtać Kajlu. -Da?
Da, tako je onda ostalo. To je plemenit i sentimentalan crtać.
I sviđa ti se ime? -Da, zavoleo sam i crtać i sve. -Da, da.
Daj mi još sat vremena. -Pola sata. Mora dobiti lekove i odmoriti se.
Ali srećni su. Pomozi mi, hajde, još sat vremena! -Moram da idem.
Ma ne, hajde! Ostani još malo. Još sat vremena.
Jesi li večerala? - Ne, grickala sam.
Ostani. -Dobro.
Pomozi mi s Tonom. -Dobro, ali već drugu nedelju mi nisi platila.
Oprosti. -Ne žuri. - Zabava i sve to... -Da, ne žuri.
Da vidim koliko se skupilo... -Pašće.
Joj, oprosti! Evo ga. - Šta sam ti rekla za cigaretu?
Evo, ugasila sam je. -Gotovo.
Obećavam da ću ti ostatak dati u sledeći petak.
Ali bolje išta nego ništa.
Hvala ti na svemu. Ostani još sat vremena. -Evo nešto za mog mršavka.
Hvala, Kruz! -I tebi.
Šta je, Nuri? Ne izlaziš na moju zabavu? -Još malo, obećavam.
Šta radiš? -Tvoj kolač, ali ne želim da ga vidiš.
Još iznenađenja za Tonu. -Sedi.
Šta je? -Jesi li srećan? - Da, odlično je. -Da?
Da, lepo je sve videti.
Dragi moj brate!
Dobro ti stoji kratka kosa. - To je bilo da tebe razveselim.
Hvala, ali vidiš kako sam ja kovrdžast.
Šta radite? Hajde, dođite!
Da, hajde, prestani da radiš. - Dođi, Nuri! -Brzo ću, obećavam.
Nepodnošljiva si. Hajde! - Dolazim. -Idemo.
Čekamo te ispred, Nuri! Brzo! -Još malo, evo.
Tona!
Šta je, tata? - Želim nešto da ti dam.
Stavio sam ovo u maminu posudu za cveće.
Radim na tome osam godina.
Poklanjam ti ga. -Hvala, tata!
Iznenađenje! -Jao!
To je samo za čavrljanje.
Tako je. Mogućnost za...
Hvala, baš si me usrećio!
S kuglicama i sve.
Vidi, Ester! -Šta?
Daj drugu nogu.
Vidi naš trik.
Sad smo jedna osoba.
Sad smo dve.
Jedna. -Dve.
Ti nas predstavi, može? -Može. Kako?
Isprobaj.
Dobro došli svi, muškarci i žene.
Sad ćemo imati pesmu.
Pesmu i spektakl. I reci im da si dirigentkinja orkestra. -Da.
Dobro došli, dame i gospodo!
Imamo nastup za ujaka Tonu.
Maestro, muzika! -DJ Čava!
Tiho!
Bravo, Sol!
Kako slatko!
Hajde, momče moj! Možeš pasti, ali nemoj se slomiti. Ti uvek možeš!
Sve je u redu, druže! Hajde!
Ujače! -Sve će biti u redu.
Kakav dan, a?
Hajde, Tona!
Volimo te, Tona.
Volimo te, Tona! - Volimo te, Tona!
Ujko, želiš kolač? - Da, mislim da sam gladan.
Kolač je spreman!
Napravite mesta!
Vau, mama!
Nuri, kako lepo! - E, to je slikarstvo.
Nauči sestru, Tona! - Hvala ti, Nuri!
Kako lepo! - Nema na čemu, dušo!
Tata, vidiš koliko sentimentalnosti! - Da, bar i sestra me ismevaju.
Govor! -Želja? Šta da poželim? Čizme poput Rutinih.
Poželi nešto! - Moja želja... Ne znam.
MEDIATRANSLATIONS