Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Elérkeztünk ahhoz a részhez,
ahol a lány az angyaloknak énekel.
És neki. Emlékszel a történetre?
- Igen. - A lány teljesen meg van őrülve.
- Érte? - Igen, érte.
Most fogják megölni?
Megtörténik a rossz dolog?
Még nem. Lássuk, hogy áll!
- Így jó? - Fogjuk rá!
- Végeztél, kincsem? - Nem.
Nem tudok tovább várni.
Nem tudom visszatartani.
Gyerünk, Sol!
Nyomjad!
Csak engedd ki!
Adj egy kis vécépapírt!
Kapd el!
- Nem tudtam visszatartani. - Jó ég, anyu!
Mi az?
Ez egy nyilvános mosdó! Kifelé!
Mindjárt kész vagyunk! Gyerünk!
Siess!
Ha nem jön, add fel, Sol!
Majd otthon elmész vécére.
Töröld ki!
Most! Gyerünk!
- Nem! - Fejezd be!
A híd! A híd! A híd!
Igen. Átmegyünk a híd alatt,
mint a motoros cowgirlök.
- Tartsuk vissza a lélegzetünket, jó? - Jó.
És közben kívánjunk valamit!
Rendben. Te már tudod, mit kívánsz?
- Igen. - Én is tudom, de titok!
Nem tudom tovább visszatartani.
A kívánságod így valóra válik.
Elmondhatom, mit kívántam?
- Mondd csak! - Azt kívántam, hogy apu ne haljon meg.
TOTEM
Nénikém!
Hogy vagy?
Én jól vagyok. Készen állunk.
Igen.
Zepedáék még nem válaszoltak.
Rájuk írhatnál, hogy jönnek-e, vagy sem.
Igen.
Ez csodás, nénikém!
Bármilyen ajándék jó.
Már mondtam.
Vegyetek valami vicceset Tonának!
Nem tudom. Ami eszedbe jut.
Obregón is jön?
Ez remek!
Nem tudta, el tud-e szabadulni korábban a munkából. Ez csodás!
Tartsd egy kicsit! Nuria!
Kinyitnád az ajtót?
Most nem megy. Dolgom van. Kinyitnád te, kérlek?
Döntsd oldalra a fejed, kicsim! Így ni.
Ez egy kicsit meleg lesz.
Egyszer, medencézés után nekem is begyulladt a fülem.
Susana nagyi így mulasztotta el a fájdalmat.
Tényleg?
- Mit gondolsz? - Ez jó.
- Érzed a hőt? - Igen.
Jó érzés, ugye?
Micsoda ajándék!
- Szia, Cruz! - Szia, Lucía!
Egy pillanat. Megoldom.
- Látom én. - Hadd rakjam fel az orrot, kicsim!
Ne! Nem kapok benne levegőt.
Csak egy kis időre hagyd fenn, hogy apukád lássa.
Imádni fogja, nem igaz, Cruz?
- Az biztos! - Gyönyörű vagy.
És van egy hatalmas meglepetésünk is.
Ne mondd el senkinek! Csak Cruznak.
Hat tojás és két csészényi cukor.
Ezeket ide rakom.
Oké. Rakd bele őket!
Nézzétek, mit találtam odakint!
Lássuk!
Solecito! Szuper ez a paróka! Imádom.
- Köszi! - Szerintem csúnya.
- Tortát is hoztam apunak. - Köszönjük, szívem!
Nagyon menő a parókád. Tetszik. Nagyon jól nézel ki benne.
- És a lufik? - Azokat is a bulira hoztuk.
Anyu! Nem szeretem a bohócokat.
Ne légy goromba, Esther!
Ez nem vicces. Gonosz voltál.
Kérj bocsánatot az unokatestvéredtől!
- Csak ha leveszi a parókát és az orrot! - Nem veszi le őket.
- Hagyd őt békén! - Olyan szép!
Ez a paróka szivárványos.
És mi van a szivárvány végén, Sol?
Arany. Olyan vagy, mint az arany.
Gyere ide, szívem!
- Éppen tortát sütünk. - Bocsánat!
Jó kislány! Ez az.
- Jól áll neked a bohócorr. - Láthatom aput?
Most nem, szívem. Pihennie kell.
- Nem akar látni engem? - Dehogynem!
Csak aludnia kell, hogy kipihenje magát a bulira.
- Itt hagyom őt kicsit. - Oké. Köszi, Cruz!
Megsütjük a tortát, rendben?
Igen!
Én akarom belerakni a tojást, anyuci!
- Te akarod belerakni? - Igen.
- Jól van. Lássuk! - Oké.
Ebbe rakjuk... Hat tojás kell, ugye?
Szuper. És aztán...
Kelj fel!
Így ni.
Egy, két, há'...
Lélegezz!
Vegyél mély levegőket!
- Lassan! - Rendben.
Pihenjünk kicsit!
Így.
Bemész egyedül?
- Köszönöm, Cruz! - Itt vagyok.
Szia, nena!
- Szia, szívem! Hogy vagy? - Jól.
- Hol van az anyukád? - Be kellett mennie a színházba.
Kérdeznem kell tőle valamit, de majd írok neki üzenetet.
- Készen állsz a bulira? - Igen.
Nagyon cuki bohóc vagy. Tetszik.
Ezzel az orral úgy nézel ki, mint apukád.
Nem kapok benne levegőt.
Akkor vedd le, és majd a bulira visszarakod.
- Oké? - Láthatom aput?
Nem, szívem.
Ne zavard őt! Most pihen.
Szeretnénk, hogy kipihenné magát a bulira.
Kérlek, ne zavard őt! Alszik. Megígéred, hogy nem teszed?
- Ígérem. - Nem fogod zavarni őt?
- Esküszöl? - Esküszöm.
Rendben.
- Segítesz? - Igen.
Kérsz egy kávét, Monsi?
Ne adj neki kávét! Hagyd békén!
Oké.
- Kosz van idefent. - Igen?
- Monsi dorombol. - Adok egy rongyot. Törölgesd le a hűtőt!
- Ne koszold össze magad, szívem! - Oké.
Nagyon koszos, anyuci.
Te is takarítasz?
Nem. Én nem érem el.
Tessék, anyu! Monsi kávéja.
Tonhalas.
Miért adtál neki kávét, szívem? Beteg lesz tőle.
- Letörlöd a port? - Igen.
- Megfogod Monsit? - Add csak ide!
Fogd, amíg takarítok.
Csak így...
vizes leszek.
- Vizes leszek. - Ne dőlj hátra, mert leesel.
- Nézd, anyu! - Mi az, szívem?
Ne harapdáld azt!
Beletörik a fogad. Hagyd abba!
Add ide a habkövet!
- Nena! - Igen, drágám?
A nagyi miben halt meg?
Rákos volt.
És hol aludt?
A nagypapával.
De melyik szobában?
- Tessék, szívem? - Melyik szobában aludt?
Abban, amelyikben most apukád alszik.
Tönkreteszed a fogaidat! Elég!
Drágám, kérlek! Add azt ide!
Szupi a víz!
Nézd anyu! Így!
Ügyes vagy.
- Kész? - Igen. Nagyon szép lettél.
Ez micsoda?
- Egy kehely. - Mire való?
Bort töltesz bele?
Nem egészen.
Nem, szívem. Nem bort iszunk belőle.
- Megmosom a kezemet, anyuci. - Oké.
Ideadod a szappant?
Ez micsoda?
Szappan.
- Kutyi szappan. - Nézd csak, Esther!
- Fülbevalóval, vagy anélkül? - Fülbevalóval.
Nem érdekel! Túl sok idő telt el.
Ezer éve várok. Tönkremegy a hajam!
Töröld meg a kezed!
- Nuri! - Mi az?
- A másik mosdó törött. - Megyünk! Mindjárt kész vagyunk.
Összecsinálom magam, a fenébe is!
Gyorsabban! Gyorsabban!
Gyorsabban!
- Nem akarsz inkább ezzel játszani? - Nem. Monsival játszok.
Oké.
Monsi.
Összejöttünk.
Életem legjobb dugása volt.
Ugyanakkor...
Francba! Szörnyű bűntudatom volt. Roberto persze nem tud róla.
De nem is őt sajnálom.
Magamat sajnálom, és a fiamat.
Nem akarom folyton ugyanazokat a rohadt köröket róni.
Úgy érzem, Robertóval végre jól alakultak a dolgok,
és ez egy tudatos lépés volt.
De most újra kísért a múlt, és minden sokkal rosszabb lett.
A legjobbat akarom nyújtani a babának,
de úgy érzem, szörnyű ember vagyok.
Régen is rossz volt minden,
de most még rosszabb.
Ez rohadtul elszomorít, mert nem tudom kontrollálni.
Fejtsd ki bővebben!
Nem akarom ezt továbbadni a fiamnak.
Nem akarom, hogy tudat alatt magába szívja
a sok szarságot, amit művelek.
Ez nagyon kiborít.
Sol, szívem! Adj egy papírtörlőt, kérlek!
- Nena... - Igen?
Miért vettétek le apu festményeit a falról?
Ő kérte, kincsem.
Azokat a képeket akarta látni, amik gyerekkorunkban voltak a falon.
Segítesz? Maradt a hajamon festék?
- Nem. - A nyakamon se?
Ott se.
- Kész. - Tessék!
Köszönöm!
Megszabadultál a tetvektől?
Igen?
Megkérem Tilos-t, hogy fésüljön meg, oké?
Jól hangzik?
- Adnál még néhányat? - Csúnya dolog ennyi papírt használni.
Jaj, szívem! A nénikéd nem adott nekem törölközőt.
Csak még egyet!
Látsz még rajtam festéket?
A homlokomon sincs?
Mi a helyzet, Garnacha?
Szia!
Szia, szépség!
Szia!
Dolgozni fogunk rajta,
pont, ahogy kérte, rendben?
Nagyon rossz rezgéseket érzékelek.
Azok a képek sem segítenek.
Az a nő sír. Csomó szomorúság és fájdalom.
Ezek a gyerekek is szenvednek.
Le kell cserélnie a festményeket, mert nem segítenek.
Meg kell szabadulni a lelkektől, amik itt keringenek...
- Játszottak a zongorán? - Nem.
Helyes. Nagyon jó.
Csak mert nagyon gonoszak tudnak lenni.
Komolyan mondom,
minden lépésnél érzem a gonoszt.
Áthatja a lakást az energiája. Nagyon erős.
Nem tudom, kivel szórakozott, kit engedett a házába,
vagy kikkel barátkozik, de legyen nagyon óvatos!
Ezek nagyon rossz energiák. De ne féljen!
Megszabadulunk tőlük.
- Jó vagyok ebben. - Rendben.
Jó, hogy meséltek magának rólam.
Segítek Önnek és a testvérének.
Hallottam, hogy a bátyja ágyhoz van kötve.
Ne aggódjon! Nem kell félni.
Elkapjuk az ártó szellemeket, habár nagyon erősek.
Ezt nézze! Libabőrös lettem.
Pedig alig van szőr a kezemen.
A szellemek máris érzik a jelenlétemet.
Ne féljen! Megszabadulunk tőlük.
- De segítenie kell. - Rendben.
Tegye fel így a kezét, keresztet formálva.
- Segítsen kirúgni őket innen! - Oké.
- Itt vannak. Itt vannak. - Tényleg?
- Látom őket. - Istenem! Komolyan?
Ne féljen! Mutassa meg, hogy erősebb náluk.
- Rendben. - Ez az.
- Megszabadulunk tőlük, meglátja. - Igen. El fognak menni.
Kifelé! Nem látunk itt szívesen titeket!
Itt többé nem tehettek gonosz dolgokat!
Nem akarunk bántani titeket. Nem kérünk tőletek semmit.
Hagyjátok békén a lakókat!
Mind szellemek vagyunk. Egy család. A fény gyermekei vagyunk.
Kifelé! Távozzatok!
Távozzatok! Menjen arrébb!
Ne féljen, különben megszállják magát.
Menjetek!
Kérlek!
- Ale? - Igen?
Ale! Van itt valami.
Itt érzek valamit.
Mi lehet ez?
Ale.
Érzek valamit.
De ez nem rossz, Ale.
Valami jót érzek... Valami...
szeretetteljeset.
Mi történt itt? Mi történt itt, Ale?
Emlékszik bármire?
Igen.
Itt töltötte anyukám a délutánjait.
Tehát az édesanyja az.
Az anyja, aki nem akarja elhagyni magát.
Nem akarja Önt magára hagyni.
Fél.
Ne aggódjon!
Elment.
Minden rendben.
Nyugalom!
Elment.
Minden rendben.
Erre menjünk!
Nahát! Micsoda könyvtár!
Megvannak a Cañitas horror könyvek?
- Nem tudom. - Csak tanakodtam.
Nézze!
Mint az olimpiai láng.
Ez a mi diadalunk.
- Most merre, Ale? - A folyosóra.
A rossz érzések eltűnnek.
Felváltja őket a tűz, a fény, az erő.
Füstszag van.
- Elég, Alejandra! - Gyors lesz, apa.
Felgyújtod az irodámat.
Nincs hangulatom ehhez a sátánista baromsághoz.
- Ki onnan! - Megyünk!
Miért gyújtott meg Alejandra és az a másik néni
egy darab kenyeret?
Azért, mert őrültek.
Őrültek.
Tedd azt le!
Esther!
Így jó.
Egyensúlyba hozzuk az energiákat.
Most már minden rendben.
Elvégeztem a munkámat.
Arra kérem, szórjon sót mindkét vödörbe,
és mossa meg bennük a beteg rokona lábait és kezeit.
Ettől jobban lesz.
Az én munkám itt véget ért.
Elmondaná újra a nevét, hogy fel tudjam írni?
Persze. A nevem Lúdica, ami boldogságot jelent,
ha nem tudná.
Lúdica. Oké. Kifizetem. 2000 pesót beszéltünk meg, ugye?
Nem, drága. A helyzet az...
hogy 3000 peso lesz, mert ez nehéz és kockázatos munka volt.
Kifárasztott.
Ezután három napig pihennem kell majd,
annyira megviselt.
- Legyen 2500. - Rendben.
És kérem, ajánljon a barátainak is!
Persze. Kikísérem. Köszi, Cruz!
Majd jövök.
Edényeket is árulok...
Helló!
Helló, Esther!
- Ez nem játék. - Lenyugodnál, apa?
Nyugi!
El kell szaladnom a piacra.
Kell pár dolog a tortához is. Itt hagyom veled Esthert.
Ne menj el!
- Muszáj. - Nem!
És holnap ki kell fizetnünk Jiménez doktort is.
- Sürgős. - Nincs pénzünk több kezelésre.
Ki kell fizetnünk őt.
- Muszáj. - Ő nem is akarja azt a francos bulit.
Ne törd magad ezen! Csak élvezd!
A mosogatóban kellett lemosnom a hajamat.
- Jól néz ki. - Nem igaz.
Engedj el, kincsem! Mennem kell.
- Nemsokára jövök. - Ne!
- Nem akarom, hogy elmenj! - Kérlek, engedd el a lábamat!
Nem tart soká. Nemsokára jövök.
El kell mennem. Gyorsan visszaérek.
Jaj, drágám, mi történt itt?
Ne!
A helyükre raknád a párnákat? Már egyszer rendet raktunk.
Gyerünk, segíts! Valaki még kitöri a nyakát.
Kérlek, Sol!
Késésben vagyunk. A nappali egy merő káosz.
Gyerünk!
- Kérlek! - Oké.
Kérlek, szedd fel azokat!
Gyerünk! Segíts, kicsim!
Gyerünk! Segíts, Sol!
Ne, ne, ne!
Bocsánat, kutyuska!
Sajnálom, de erre nem tudom a választ.
Mikor ér véget a világ?
Ha nem a technológia hagy cserben minket,
akkor a Föld valószínűleg úgy pusztul el, hogy a Nap néhány millió év múlva
vörös óriássá válik.
Mit művelsz?
- Megijesztettél. - Nagyon?
Igen.
Mit csinálsz?
Beszélgetek.
A telefonoddal?
Miről?
Semmiről. Csak dumálunk.
Miről dumáltok?
Arról, hogy elpusztul-e a Föld.
Azt kérdezted, elpusztul-e a Föld.
És hogy apu meghal-e.
Okosabb vagy te ennél.
Sokkal okosabb.
Hogy vagy?
- Jól. - Igen?
Biztos?
Igen.
Néha úgy érzem, apu már nem szeret,
mert nem akar látni engem.
Amúgy neked nem vele kéne lenned?
Apukád nagyon szeret téged.
Folyton rád gondol,
és megkért, hogy mondjam el, le fog tusolni,
hogy ne legyen büdös, mint egy kecske.
Ki akarja csípni magát a kedvedért.
Szóval igazad van. Nem szeret téged, hanem imád.
Teljes szívéből szeret.
Drága Sol!
Apukád nagyon szeret téged.
Esküszöm.
Boszorkány becsületszavamra mondom.
Hadd lássam a nyelved!
Fel! Le!
Balra! Jobbra!
Egészséges vagy.
Azt hiszem.
A nyelved alapján tudom.
Lehelj rám!
Mit ittál, Sol?
Volt ott egy edény, és véletlenül lelöktem.
Betoltam oda a darabkáit, és ott volt egy üveg bor.
Ittam egy kortyot, de szörnyű íze volt.
Mint a vérnek.
Kóstoltál már vért?
- Amikor kiesett a fogam. - Tényleg!
Ne igyál többet bort, ha szörnyű az íze.
Megjöttek az unokatesóid.
Ezt viszem én. A nagyapád már kereste.
Menj ki a napra, Sol!
Szívj egy kis friss levegőt, jó? Feküdj a fűbe!
Viszek neked kenyeret és vizet.
Rendben?
Szia, kincsem! Ezt elviszem.
Ez komoly?
Mondtam, hogy segíts! Gyerünk porszívózni!
- Csak erre még válaszolok. - Nem válaszolsz semmire!
Gyere segíteni!
Ez nem fair. Ő nem csinál semmit.
De. Ő is segít. Gyerünk, Chava!
- Miért? - Szerinted miért?
- Most kapcsoltam be. - Ne kapcsolj be semmit!
Kapcsold ki! A telefonodat is, és gyere takarítani!
- Gyerünk! - Én tegnap segítettem.
Ma segítsen ő.
Ő ingyen lakik itt. Én gyerek vagyok.
- Neki kéne felnőttként viselkednie. - Mindketten! Elég ebből!
- Egy perc. - Azt mondtam, most!
- Komolyan? - Mi az?
Szexista vagy. Ő fetrenghet, de én nem.
- Nem fetrengek. - Add azt ide!
Add ide!
Háromig számolok.
- Nyugi! - Ne nyugtatgass engem!
- Két hónap szobafogság. - Kettő?
Igen. Mindkettőtöknek.
- Felkelni! - Megyünk.
És mosolyogjatok!
Elég! Anya! Chava egy idióta!
- Mit művelsz? - Porszívózok.
Ne! Nem így kell, szívem.
Úgy csináld, ahogy mutattam.
- Szállal szemben. - Anya! Megcsinálod helyette.
- Hadd csinálja! - Te is csinálhatod.
Így kell szexistát nevelni.
Így. Szállal szemben. Könnyű, szívem.
Folytasd! Sok munkánk van még.
Kérlek, ne csináld, kincsem! Nagyon zavaró. Inkább segíts!
- Oké, anyu! - Gyere ide!
Fogj egy marékkal!
- Wonton! - Ez az.
Gyúrj belőle labdát!
Így.
Nem szabad, hogy összeessen.
Gyúrd bele, ami leesett! Szép kerek legyen, jó?
- Oké. - Jól meg kell gyúrni.
Ez az.
- Ezeket is. - Oké.
Így.
Égett szag van.
- Kigyulladt! - Micsoda?
Francba!
Jaj, ne!
- Tona bácsi tortája. - Add ide a tejet!
- Segítsek? - Inkább add ide!
Fenébe...
Anya! Mi baja az ujjadnak?
Megégettem, szívem.
Megégettem.
Hadd nézzem!
Tessék.
- Szeretlek, anyuci! - Én is téged.
Ez Tona bácsié volt.
Tona bácsi tortája megégett.
Igen, szívem.
Nem érdekel a torta, csak te.
- Nem szeretem, ha szomorú vagy. - Ne aggódj, drágám!
Gyorsan meggyógyulok.
Amúgy... nem számít. Ez csak egy torta.
Sütünk másikat.
Hogy fogsz kiszabadulni?
Mit fogsz tenni?
Én nyerek.
- Mi a helyzet, kis családom? - Szia!
- Szia, Napo bácsi! - A pokoli csapat!
- Láthatom a halat? - Hogy vagy?
Igen. Ez Solé. Adjuk oda neki!
Hogy vagy, Chavita?
- Szia, Sol. Ide nézz! - Az enyém?
Igen. A tied.
- Egy apró hal. - Én is akarok egyet.
Te is akarsz halacskát? Hozok neked is. Majd meglátod.
- De ez Solé. - Ez menő, Sol!
- Hogy fogod hívni? - Nevet kell adnod neki.
- Kutya. - Eustaquio.
- Nem. - Kutya?
Falatka.
Nem. Inkább a Medúza illik rá.
Mit gondolsz, Chavita?
Én Cápának, vagy Macskának hívnám.
A Macska vicces név lenne.
A Falatka is aranyos. Falatka ketchuppal.
- Mert piros. - Ne rázogasd!
Tudtátok, hogy a halak érzékelik először a földrengéseket,
mert a rezgések a víz alatt erősebbek?
Érzik a vibrációt, még a vízben is.
Habár apró az agyuk, nagyon okosak,
és minden rezgést érzékelnek.
Rakd őt egy üvegbe!
Oké. Segítesz?
- Igen! - Menjünk a konyhába!
- Majd én viszem. - Lány, vagy fiú?
- Nem tudom. - A Falatka lánynak és fiúnak is jó név.
- Uniszex név. - Gyerünk! Rakjuk bele egy üvegbe!
Adott egy puszit!
Óvatosan! Alul is fogd!
- Óvatosan! - Nagyon óvatosan!
Ma beszéltem az orvossal.
A röntgen eredménye nem túl biztató.
Meg kéne fontolnunk a gerincvelő kezelést.
- Mi mást tehetnénk? - Nem. Apának egy centje sincs.
Semmink sem maradt. Eladtunk mindent.
De fájdalmai vannak.
Tudom, de kapja a morfiumot. Miért pont ma hoztad ezt fel? Hagyjuk!
Kész a porszívózás, anya.
- Gondold át. - Káosz van.
- Feltakarítok. - Szia! Hogy vagy?
- És a köszönés? - Sziasztok!
Belépsz, és rögtön szekálsz.
A városban beszereztem egy csomó organikus cuccot Tonának.
Négy és fél órán át vásároltam.
- Elmentem San Juanig. - Csak segíts, Napo!
Ezért vagyok itt.
Figyeljetek...
Azt hiszem, fontolóra kell vennünk a kemoterápiát.
Most beszéljük meg?
- Igen. - Nem. Ő már döntött.
Több ezerszer megbeszéltük már.
- Csak morfiumot akar. - Nem akar kezelést.
A legfontosabb, hogy támogassuk a döntését.
- Rajta áll. - Nem rajtunk.
- Hagyjuk rá! - De nem teszünk semmit.
- Ne már! - Megtesszük, amit lehet.
Emlékszel, mi volt anyával?
Azt nem akarom. Te újra átélnéd?
- Igen. - Elég! Kérlek!
A kemoterápia szörnyű dolog.
Oké, de a morfium is az.
- Ő döntött így. - Furán viselkedik tőle.
Ne most!
Csak a morfium enyhíti a fájdalmát.
- Nézd a halamat! - Szörnyű, de ez van.
Jól néz ki. Aranyos. Majd szerzek neki egy akváriumot is.
- Igen. - Hogy legyen otthona.
Át kell gondolnunk újra.
Bármikor megkérdezhetjük megint.
- Pontosan. Kérlek! - Ne beszéljünk a háta mögött!
Jó. Kérdezzük meg! Te is beszélhetsz vele.
- Tessék? - Halkaját is hoztál?
Igen. Keressük meg! Nem emlékszem, hova tettem.
Falatka éhes.
Kérlek, beszéljük meg máskor!
Még egyet!
Oké.
Lélegezz normálisan! Csak lélegezz!
- Köszönöm, Cruz! - Ugyan!
Ez a felső és az alsó állkapocsról szól.
Fent és lent...
Azt hiszem.
"A hexagramok szimbolizálják az evést, mint természetes folyamatot."
Dobom!
Apa!
Lekapcsolnád a villanyt?
Elkezdjük a kvantumterápiát.
Chava! A telót is kapcsold ki, kérlek!
- Kapcsold ki! - Állítsd repülő üzemmódba!
Kérhetnék egy kis figyelmet?
Elkezdjük a kvantumterápiát.
És... Esther, kérlek!
- Szépen becsukjuk a szemünket. - Chava!
Mély levegő, és fókuszáljunk arra, hogy Tona jobban legyen.
A kvantumenergia kívülről érkezik. Nekünk csak be kell fogadnunk.
- Pár perc az egész. - Odaadhatom a tortát?
- Persze. - A dobozra vigyázz!
Úgy lesz.
Bocsánat, hogy végig kell ülnötök ezt,
de korán jöttetek.
- Mindig túl korán akarsz indulni. - A forgalom miatt.
Nem! Jó, hogy itt vagytok. Köszönöm!
Szóval, mindenki csukja be a szemét,
vegyen egy mély levegőt, és maradjon nyitott!
Csukjuk be a szemünket!
- Félek. - Lélegezzünk és gondoljunk Tonára!
Egy vele kapcsolatos szép emlékre.
Nem megyek ki.
És ha pelenkát raknánk rád?
Elmondom a testvérednek.
Cruz!
Felhívnád a barátodat?
- Így. - Én is felhúzhatom a ruhámat?
Lássuk!
- Megfésüllek, drágám. - Ne, anyuci!
Oké. Ülj le!
Vegyük ezt le!
- Ne! Esni fog. - Francba! Most mi lesz?
Be kell pakolnunk mindent.
Mondtam, hogy béreljünk sátrat.
- Az egy vagyonba került volna. - El fogunk ázni. Mit tegyünk?
Csak hordjunk be mindent!
Apa elviselhetetlen.
Rá kell szólnunk, hogy fogja vissza magát.
- Nem kell részt vennie a bulin. - Ez mindenhol összecsavarodott.
- Lássuk! - Előbb a kezedet dugd bele!
Összecsavarodott, látod? Várj!
Na, mit mondtam neked?
Kontyba kellett volna tűzni a hajadat.
Majd én megcsinálom. Anyukád nem túl ügyes ebben.
Lássuk!
Ez micsoda?
- Mi? - Az ujja.
Dugd bele a... Fejezd be az ivást!
- Gyerünk, szívem! - Akkora bohóc vagy!
Te pedig őrült.
Ez az. Gyönyörű!
- Szia! - Hogy vagy?
Jól.
- Örülök, hogy látlak. - Szia!
Hogy van? Jó, hogy látom.
Hoztam valamit, ami tetszeni fog.
És köszönöm a meghívást!
- Ő Iván. - Üdv! Hogy van?
- Örvendek! - Az egész család itt van.
- Jó estét! - Szia!
A strandos fiú történet? Oké. Ott volt Tona.
Lebarnult bőr, Speedo gatya.
Az utcán sétált.
- Lezseren, szexisen. - Látom magam előtt.
De hogy jutottunk ide?
Úgy, hogy éppen a fesztiválról meséltem, amit évente megrendeztek,
és ahol kiválasztották a legvonzóbb srácot minden osztályból.
Olyan volt, mint a Miss Universe, csak fiúknak.
Fürdőnadrágot kellett húznod.
Poénból azt mondtuk Tonának, nevezzen be.
Szóval gimisek voltunk,
és minden osztályból indult egy srác a versenyen.
Szerintetek ki nyert?
- Hát persze! - Tona!
Tessék!
- Ez nem tetszik. - Nem?
Na és ez?
- Köszönöm, Cruz! - Ugyan!
Nézzük meg ezt!
Ez jó lesz.
Így ni.
Te leszel a buli lelke.
Az én Rocky Tonám. Rocky Tona.
- Mi az? - Nem megy. Vissza kell mennem.
Miért?
Összeszartam magam.
Az én Tonám.
- Csirió! - Csirió!
Drága családom! Kérhetnék egy kis figyelmet?
Szeretnélek megkérni titeket, hogy támogassatok minket némi pénzzel.
Ebbe a perselybe gyűjtjük az adományokat Tonának.
Hagyjam itt, vagy adjam körbe?
Köszönjük!
- Köszönjük! - Rakd be középre!
A drága kismalac!
- Kártyát elfogadtok? - Persze, srácok!
Persze. Ez... Oké.
- Ez kettőnktől van. - Köszönjük!
Ez hihetetlen! Öltönyök, ruhák, cipők...
Mert amikor... Igen.
Amikor meleg van, a járda is nagyon forró.
- Cipőt vettünk neki. - Én nem vettem semmit.
Vettünk neki cipőt, de nem tudja használni.
Miért vagy egyedül?
Nézz a kamerába! Nézz ide!
Nézz a kamerába, Sol!
Elég! Ne filmezzetek!
Gyere ide!
Hagyjatok békén!
Solecito! Ne foglalkozz velük!
Elég! Hagyjatok békén!
Egyedül akarok lenni!
Elég! Hagyjatok!
- Ne, Solecita! - Nyugalom, Sol!
- Csak vicc volt. - Csak vicceltünk, szívem.
Ne filmezzetek!
Ne légy dühös, kincsem! Minden rendben van.
- Nem baj, ha eltört. - Piros lap a drón miatt.
Volt egy kis baleset, de minden rendben van.
- Sol jól van? - Sol? Igen.
Bonyolult érzések kavarognak most benne.
Lázad.
- Szia, szívem! - Szia!
Miért nem jöttök már a buliba?
Mert apukád még készülődik.
Most láthatom?
Adj egy percet, és megnézem, rendben?
Tudod, mit? Láthatod.
Szia, apu!
Szia, kölyök!
Boldog szülinapot!
Köszi, kölyök!
Hadd lássalak!
Van egy ajándékom számodra.
Nézd! Ez a tied.
Ez még...
- Nedves. - Még szárad a festék.
Tetszik? Az összes kedvenc állatod rajta van.
Egy bagoly.
Tudtad, hogy a baglyoknak van itt egy kis lámpájuk,
hogy lássák a prédát, amit felfalnak?
Tényleg? Ezt nem tudtam.
És a kígyók...
A legveszélyesebb kígyó fekete foltos,
és ha megmar...
- Meghalsz. - Az andoki lándzsakígyó, ugye?
Igen.
- Köszönöm. - Nincs mit.
Nagyon sovány vagy.
Tudom, szívem. Ezért nem akartam, hogy láss.
Azért festettem ezt, hogy bármikor nézegethesd,
mert vannak dolgok...
amiket olykor látni szeretnél, de nem lehet.
De attól még veled maradnak.
Tudtad, hogy a kolibri az élete során több milliószor csap a szárnyával?
- Tényleg? - Igen.
Megszámolni sem lehet, mert...
És hangot is adnak, ugye? Zümmögnek.
Nagyon halkan.
Szép hosszú csőrük van. Virágról virágra szállnak,
de sosem fáradnak el, olyan gyorsan mozog a szárnyuk.
Hahó!
- Ki van ott? - Anyu!
Kincsem!
Hogy van az én gyönyörű Solom?
- Hallottam a hangod. - Jól nézel ki.
Miért öltöztél így ki?
A színház miatt. Mi másért?
- Hogy vagy? - Jól. És te?
Jó látni téged.
Téged is.
Hogy vagy?
Úgy örülök neked! Óvatosan!
Én is neked.
Láttad a képet, amit a tökmagnak festettem?
Gyönyörű.
- Boldog szülinapot! - Köszönöm!
- Ajándékot is hoztam. - Tényleg?
És Sol és én készültünk is neked valamivel.
Valóban?
Egy nagy meglepivel!
Csodálatos a festmény.
Apu nekem csinálta.
És képzeljétek! Napo bácsi hozott nekem egy halat.
- Komolyan? Hogy hívják? - Falatka.
- Hol van? Felfaltad? - Nem!
- Megetted. - Nem!
Kint hagytam őt, egy üvegben.
- Milyen színű? - Mint az arany.
- Mivel fogod etetni? - Van saját kajája.
Oké. Hunyd le a szemed!
Csukd be! Ne csalj!
- Csaltam én valaha? - Kinyithatod.
Jobb, vagy bal?
- Anyáról van szó, úgyhogy a balban lesz. - Bal.
Tudtam!
Tá-dá!
Azta! Ez meg mi?
Sokat küzdöttem, hogy megszerezzem.
Csak neked.
A szülinapodra.
- Mi van benne? - Mutasd, mi az, és hogy kell használni!
A belsejében...
tamarind magok vannak.
És így működik.
Megfordítod, megrázod, és...
Meg kell mondanod, mi jut róla eszedbe.
Látom!
Ez egy mosolygós arc. Szemek, egy orr.
De lehet egy strand is, napozóágyakkal.
És te mit látsz?
A horizontot.
- A parton. - Az eget.
Itt ér véget.
Ezt látom.
- És te, anyu? - Na?
Én egy felhőt látok,
amiből esőcseppek hullanak.
Váó! Tényleg!
- Ugye? - Ha ebből a szögből nézed.
Ez egy felhő, apu!
Imádom. Köszönöm!
- Szuper ajándék. - Nincs mit.
Órákat tölthetsz el a formákat bámulva.
Úgy lesz.
Tona.
Eljött a barátom, ahogy kérted.
És Ale... piszkál engem.
Akkor jobb, ha megyünk.
Jöhet a 27. menet, Rocky!
És lesz még jó néhány, Tona.
Micsoda meccs!
Milyen furcsa buli!
Mennyi Tona...
Ez ijesztő.
Szia, Ponchito!
Szeretlek, tesó!
- Esther! - Boldog szülinapot, bácsikám!
Köszönöm!
Barátom...
Mi a helyzet, haver?
Élvezd a bulit! Nagyon szeretlek.
Örülök, hogy látlak.
- Szia, bácsikám! - Szia, unokaöcsi!
Tona!
- Boldog szülinapot! - Köszi, Arielito!
Juli! Ez a te műved, igaz?
- Tetszik a meglepetés? - Őrült vagy, hugi!
Meghatódtam.
- Tona, Tona! - Anita!
Köszönöm!
Boldog szülinapot!
Nagyon köszönöm!
- Vasallo! - Mi a helyzet, Tonaya?
Fura mindenhol magamat látni. Inkább titeket néznélek.
Köszi, tesó! Kösz mindent!
Nagyon szeretlek, öcsi!
- Már hiányoltunk. - Hol voltál?
A fürdőszobában.
Rakj valamit közéjük!
Takard le őket egy pléddel!
Ezt is!
Rakd rá a plédet, aztán ezt!
- Ez köztünk marad, ugye? - Persze.
- Sosem jártatok itt. - Sosem.
Kész vagyunk, Garnacha.
Vannak maszkjaink, lufijaink, meg minden!
Közösen hoztuk össze az ajándékodat.
Ez az ajándékod.
Ez kényes téma, de minden tanárnak van kedvence,
és az enyém ő volt.
Tudod, mennyire szeretlek, Tona.
Mindig Paulo Freiréről beszéltem neked.
A tanítás és a tanulás egy párbeszéd.
Kétirányú utca.
És ebben az értelemben
szeretnék bocsánatot kérni a Tonatiuh név okozta rossz karmáért,
ami azt jelenti: fehér ember.
Így hívták a bennszülöttek Pedro de Alvaradót,
aki a legszörnyűbb konkvisztádor volt.
Ő volt felelős a Cholula-mészárlásért,
és a Toxcatl Nagy Templomnál történt vérfürdőért.
De...
a Napnak van egy fényes, és egy alvilági oldala is.
A lacandonok úgy vélték, a jaguár köztük jár.
Most is köztünk jár.
Ez az éjszakai Nap.
De van egy ragyogó Nap is...
és habár azt csak nappal látjuk, nem tart a hanyatlástól.
Árasztja fényét, szomorúság nélkül, míg el nem jő az alkony ideje.
Tonaya így vált Tonává.
A munkáján, a művészetén keresztül.
- Kihűl a pozolém, Vasallo. - Oké, oké!
A jaguár karma.
Igyunk az őseinkre! Egészségetekre!
Amiről én szerettem volna mesélni Tonának
a születésnapján
az a Tonalpohualli,
ami ugyanabból a szóból ered, mint a neve.
Ez a 260 napos mezoamerikai naptár.
És...
ahogy Tona is tudja,
a mezoamerikai naptár ciklikus.
Ezen a földön
minden körbeér, de sosem ugyanarra a pontra.
Ez egy felfelé ívelő spirál, ami különböző pontokon halad át,
annak ellenére, hogy úgy tűnik, ugyanahhoz tér vissza.
Szóval ezen a különleges születésnapon
visszaértünk ugyanoda, de mégsem ugyanoda.
- Brávó! - Újra megkerültük a Napot.
Milyen misztikus!
Én nem vagyok túl jó ebben.
Brávó!
Bocsi!
Jó kis beszéd!
Tona...
drága barátom...
A barátságod megmutatta
milyen az igazi szeretet.
A kalandok, melyeket közösen éltünk át...
Az asztrálisak...
A földrajziak...
Mind felkerültek a térképemre.
Szeretlek.
Gyújtsd meg! Gyerünk!
Gyújtsd meg!
Gyerünk, Vasallo!
A láng túl közel van a papírhoz.
Finoman, finoman!
Jó lesz! Jó lesz!
Ez az!
Emelkedik! Emelkedik!
Ez az!
Tűz, tűz, tűz!
Repülj, repülj!
Ott száll a felajánlásunk az isteneknek.
Szállj, szállj, szállj!
Lefelé jön.
- Lezuhan! - Vigyázz! Menjetek el onnan!
- Óvatosan, oké? - Ez az!
Ne, ne, ne!
Vedd azt el Vasallótól!
- Felgyújtod. Vigyázz! - Figyelj a fára!
Öntsd rá az italod!
- Légy kedves! - Lehelj csak rám!
- Leheljek rád? - Be vagy rúgva.
- Nem igaz. - Nuri, kérlek!
Csak pár kortyot ittam. Nyugi!
- Fejezd be az ivást! Gyere! - Miért fejezzem be?
Gyere ide, kérlek!
- Nem ez egy buli lényege? - De. De te ki se jöttél.
- Befejezem a tortát. - Hagyd a tortát!
Tona téged keresett. Letörlöm az arcodat.
Ez nevetséges.
Nézz magadra, Nuri!
- Komolyan. - Folytasd! Jó érzés.
Micsoda káosz! Lássuk!
Tessék! Igyál egy kis kávét!
Bűzlesz, csajszi. Idd csak meg!
Tona téged keres. Kijönnél?
Csak egy kis időre.
Előbb befejezem a tortát.
- Már befejezted. - Még nincs kész.
Egy időre hagyd abba az ivást! Ez egy buli.
Nézz magadra!
Menj el!
- Látod, milyen vagy? - Milyen? Ne szekálj már!
Mióta szervezted már ezt a bulit?
- A különleges estét Tonának. - Tudod, mit?
Azért szerveztük meg, mert te akartad.
- Igen. Akartam egy bulit Tonának. - Elegem van.
Elegem van belőle, hogy megmondod, mit tegyek.
Belefáradtam.
Mindent te akarsz irányítani.
- Ez nem igaz. - Tudod, mit? Vegyél vissza!
És ne nekem mondd, hogy vegyek vissza, mert nem fogok!
Neked kell leállítanod magad. Mindig az van, amit te akarsz.
- Fogd be! - Nem fogom be.
Éppen bulit tartunk. Nem most fogunk veszekedni. Kérlek!
Akkor szállj le rólam! Te kezdted a vitát.
Nem igaz. Én csak bejöttem érted.
- Veszekedni jöttél. - Csak ki akartalak hívni.
Nem akarok ott lenni.
- Nem? - Nem.
Akkor legyen merszed ezt Tona szemébe mondani.
Elegem van belőled!
- Miért veszed el a piámat? - Mert már így is részeg vagy.
De csak az időmet pocsékolom. Csinálj, amit akarsz!
Oké, kicsim. Csináljuk meg a hajadat,
hogy mehess a buliba.
Nem akarok menni, anyuci.
Neked akarok segíteni.
Be kell fejeznem a tortát, szívem.
Nem akarom, hogy igyál, anyuci.
Csak ma iszok, mert ma buli van.
Oké.
Oké, szívem.
- Most menj ki, jó? - Jó.
Csak még egy kicsit hadd maradjak, anyu!
Nem, kincsem. Iparkodnom kell.
- Menj! - Oké.
Még sok a dolgom.
- Mennyi idős? - Öt hónapos.
Nagyon aranyos. Címlapra is kerülhetne.
- Hím. - A macskák lenyűgözőek.
- Ő Esther cicája. - Tényleg?
De ránk bízta.
Ha te mondod. De nem te vitted el őket.
- Szóval, Kayúnak hívnak? - Igen.
Milyen nyelvből ered a neved? Mit jelent?
Anyukám szerette a Caillou című rajzfilmet.
- Tényleg? - Igen. Arról nevezett el.
Caillou egy nemes lelkű, szentimentális karakter, szóval...
- Szereted a nevedet? - Igen.
Megszerettem a rajzfilmet. A szívemhez nőtt.
Idővel.
Adj még egy órát!
- Csak még egy óra! - Fél óra.
Be kell vennie a gyógyszerét, és pihennie kell.
De olyan boldogok. Csak még egy órát!
- Segíts vele! - Mennem kell.
Ne! Maradj még egy kicsit!
Csak még egy órát!
- Ettél már? - Pár falatot.
- Maradj! - Rendben.
Segíts Tonával, és adj még egy órát!
Oké, de csak ha kifizetsz. Két hete csúszol a pénzemmel.
Úgy sajnálom!
- Bocsáss meg! - Semmi baj.
- Csak a buli, meg minden... - Persze.
Lássuk, mennyi van itt.
- Le fogod ejteni. - Bocsi! Ez az.
Megvan. Tessék!
Leraknád a cigit? Emlékszel, mit mondtam?
- Tessék! Eldobtam. - Befejezted.
Ígérem, jövő hét pénteken kifizetem a maradékot is, rendben?
De ez is több, mint a semmi, nem igaz?
Mindent köszönök! Komolyan.
Maradj még egy órát!
Egy kis pénz a fiúnak.
- Köszi, Cruz! - Én köszönöm!
Mi az, Nuri? Nem jössz a bulimra?
Esküszöm, nemsokára kész vagyok.
Mit csinálsz?
Tortát sütök neked, de nem láthatod.
Még több meglepetés Tonának.
Ülj le!
- Mi a helyzet? - Boldog vagy?
- Igen. Ez szuper. - Igen?
Igen. Jó volt látni mindenkit.
Drágaságom.
Jól áll neked a rövid haj.
Téged akartalak vele bátorítani.
Köszi, de tudod, én... bozontos vagyok.
Mi folyik itt?
Gyertek ki!
Igen. Gyere! Hagyd a munkát!
Mindjárt kész. Ígérem.
- Szörnyű vagy! Gyere! - Mindjárt megyek.
Odakint várunk, rendben?
- Siess! - Tényleg mindjárt kész vagyok.
Tona.
Mi a helyzet, apa?
Adni szeretnék neked valamit.
Anyád egyik kerámiacserepébe ültettem.
Nyolc éve nevelgetem.
A tied.
Köszi, apa!
Meglepetés!
- Milyen csodás ajándék! - Csak szórakozunk veled.
És fel is kell takarítanod.
Köszönöm! Boldoggá tettetek.
A lufikkal, meg mindennel.
Úgy nézel ki, mint Jimi Hendrix.
Ez király!
Nyugi, fiúk!
Boldog szülinapot, Tona!
Nézd, Esther!
A másik lábadat!
Tá-dá!
Jó kis trükk, mi?
Így eggyé válunk.
Így ketten vagyunk.
Egy.
Kettő.
- Konferálj fel minket, rendben? - Oké. Mit mondjak?
Tartsunk egy próbát!
Üdvözlök mindenkit!
A hölgyeket és az urakat is.
Egy dal következik.
Egy dal, egy műsor, és mondd, hogy...
- "Én vagyok a karmester." - Oké.
Hölgyeim és uraim!
Ma Tona bácsikámnak mutatunk be egy műsort.
Zenét, maestro!
- DJ Chava. - Csendet, csendet!
Brávó, Sol!
Ugyan, cowboy!
Eleshetsz, de sosem törsz meg.
Túlélsz mindent.
Szeretlek.
Hé! Minden rendben.
Semmi baj. Légy vidám!
Gyerünk, Tona bácsi!
Semmi baj!
Micsoda nap, nem igaz?
Gyerünk, Tona!
Szeretünk, Tona.
- Igen! - Szeretünk, Tona.
Szeretünk. Nagyon szeretünk.
- Kérsz egy kis tortát? - Igen. Megkóstolom.
Egy kicsit éhes vagyok.
Jön a torta.
Engedjetek át!
Azta, anyuci!
Ez gyönyörű.
Ez egy festmény. Tanulhatnál a nővéredtől.
- Köszönöm, Nuri! - Nincs mit, drágám.
Látod, apu? Kockáknak való torta.
Igen. A testvéreim folyton gúnyoltak emiatt.
Jövőre is ilyet akarok, csak sellőkkel!
Bárcsak...
Nem számít.
Magyar szöveg: Mészáros Alexandra
Az HBO megbízásából készítette a TPM Media.
- Kész! - Igen!
Figyelek. Kész vagyok.
A varázslatos kötéltáncos.
És a varázslatos zuhanása.
Újra.
A varázslatos kötéltáncos.
Veled. Ő és a varázslatos kötéltáncos.
Ó, milyen kacér ez a pók! Milyen kacér!
Nézd, hogy flörtöl!
Itt felbőszítettek.
Dobj arrébb engem!