Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Et bryllup innebærer alltid en avskjed. Med barndomshjemmet eller friheten.
For meg er dette bryllupet...
Jeg er født og oppvokst i dette paleet. Det er gammelt og fullt av fukt.
Etter fars død skrumpet jo formuen inn.
Storesøsteren min, Peyker. Hun føder sitt første barn.
Hun er gift med Nihat, som hun elsker.
Kanskje mest fordi de hun helst vil elskes av, ikke vil ha henne.
Nå er det overstått.
Gratulerer til dere begge. Gud velsigne barnet.
Moren min, fru Firdevs.
I dag tar den nybakte mormoren farvel med sin for lengst tapte ungdom.
Mor! Mor, kom og se barnet.
-Herr Adnan er nettopp ankommet... -Typisk.
Bihter, sønnen min bringer hell. Herr Adnan er kommet på besøk.
Vanligvis ville han ikke tatt imot gjester på en slik dag.
Men det er tross alt herr Adnan. Mors store jaktbytte.
Herr Adnan, for en ære.
-Gratulerer, Nihat. -Takk.
Katina.
-Velkommen. -Takk.
Bruk teserviset i vitrineskapet.
Har De gitt fru Firdevs beskjed? Det kan jeg gjøre.
Herr Adnan? Er det sant?
Han er her for å gratulere. Men De er dårlig, hvil Dem heller litt.
Ikke vær nesevis, Bihter. Gå ned, og sørg for at han blir her til jeg kommer.
Jeg vil invitere ham på middag.
Skal ikke mormor se sitt nye barnebarn?
Bihter, min kjære. Du våger ikke å kalle meg mormor foran herr Adnan.
Fru Firdevs nekter å være mormor, akkurat som hun nektet å være mor.
Morfar Melihs frie og makelige livsstil har gått i arv til alle familiens kvinner.
Far var knapt nok kjent ved navn.
Han ble omtalt som fru Firdevs mann. Helt til han døde.
Vi kvinner nyter godt av morfars ry og komforten han skapte for oss.
Vi setter vår ære i å bære antrekkene våre ordentlig.
Før far døde, kom det mange og leverte moteblader til huset.
Men da det ble knapt med penger, endret det seg fort.
Det var da en lynvisitt. Vi rakk ikke engang å by på te.
Det passer dessverre ikke i dag. Men jeg fikk da gjort min hensikt klar.
Går De, herr Adnan? Mor ville invitere Dem på middag.
Jeg rakk å se Dem før De dro.
-Herr Adnan, vil De ikke bli til middag? -Fru Firdevs.
De er både elskverdig og elegant, men De bør feire dagen med familien.
-Jeg skal hjem til barna. -Da får det bli en annen dag.
-Det ville i alle fall være en ære. -Gratulerer med barnebarnet.
Hva fniser du av? Si det, da. Jeg har vondt over alt.
-Jeg orker ikke deg nå. -Si det, da.
Bihter skal stå brud. Herr Adnan har bedt om hennes hånd.
Livet ditt er reddet, Bihter. Ja, alle våre liv er reddet.
Du blir fruen av det praktfulle paleet.
Katina!
Det hadde jeg ikke ventet av herr Adnan. Hvordan våger han?
En mann i hans alder og enda til far til to. Det er da absurd.
Der brast fru Firdevs drøm om å bli fruen i det samme paleet.
Drømmemannen hennes vil heller ha hennes datter.
Det går da ikke an! Er mannen bare ute etter en barnepike til ungene sine?
Jeg hadde nå heller ikke regnet med min søsters aksept.
Hun må tross alt nøye seg med en mann som villig bor under svigerfamiliens tak.
Hva er det dere sier?
Herr Adnan vil gifte seg med Bihter. Er dere klar over hva det betyr?
Lykken smiler til oss.
Den eneste som faktisk er for dette ekteskapet, er min kjære svoger.
Han håper selvfølgelig på å dra nytte av forbindelsen til herr Adnan.
Bihter, din mening er jo også viktig. Hva sier du?
Herr Adnan... Adnan.
Adnan.
Min billett vekk herfra.
-De må strammes litt mer. -Naturligvis.
Sofaen skal stå her, og resten skal ned i kjelleren.
Ja vel, frue.
Ja, de var for sjuskete for så elegante omgivelser.
-Teen Deres, fru Bihter. -Du skal kalle henne "min frue".
Ja, herr Adnan.
Du har utrettet mye på kort tid, Bihter.
Adnan, jeg er så spent. Alt må jo bli klart til barna kommer.
Vil de like det? Vil de like meg?
Jeg hadde samme bekymring, men mademoiselle skal nok hjelpe dem på vei.
Men hvem ville ikke like deg? Du er jo herlig.
Herr Adnan, barna er hjemme.
-Far! -Hoppsa.
Velkommen.
-Skal jeg kalle Dem "mor"? -Mor eller søster.
Du bestemmer selv, Bülent. Kall meg Bihter hvis du vil.
"Bihter" ville være respektløst, og jeg har allerede en storesøster.
Jeg husker ikke moren min.
-Får jeg kalle henne "mor"? -Ja.
Alt er nytt. Liker du det?
-Far. Hvordan har De det? -Bra.
-God dag, fru Bihter. Gratulerer. -Mange takk, Nihal.
Kall meg gjerne "Bihter".
Mademoiselle De Courton, barnas reservemor og en viktig del av familien.
Takk, herr Adnan. La meg gratulere Dem, fru Bihter.
Endelig møter jeg den elegante unge damen som Adnan har fortalt så mye om.
Har De flyttet rundt på møblene?
Hvor er det blitt av alle mors møbler?
-De er vel ikke blitt kastet? -Nei da.
Vi har selvfølgelig beholdt alt. Bihter ønsket bare å fornye litt.
Vi kan kanskje se gjennom det sammen?
Det trengs ikke. De ville jo ikke ha min mening vedrørende fornyelsen.
Jeg ville overraske dere. Jeg har visst ødelagt alt.
Alt er helt nytt. Det er kjempefint.
Nå vet jeg hvor jeg har dem.
Jeg vil utbringe en skål for vårt nye liv, Bihter og mine barns hjemkomst.
Vel bekomme. Ble dere overrasket?
-Behlül! -Bülent.
Hvor har du vært? Jeg har savnet deg.
Så tung du er blitt. Hva matet tante deg med der på øya?
Vi hadde nesten glemt, hvordan De ser ut, herr Behlül.
-Jeg ville gi de nygifte litt fred. -Tull. Hils på din tante.
Bihter, jeg har nevnt min nevø Behlül.
Fast inventar her i huset siden gymnasiet.
Jeg ønsker dere et lykkelig ekteskap.
-Hyggelig å møte Dem. -Takk, Behlül.
De er allerede godt i gang her i huset. Så moderne det ser ut.
-Skal ikke herr Behlül hilse på meg? -Lille frøken Sjalu.
-Kom hit. -Ikke rør håret mitt.
Jeg vil ha meg frabedt fysisk kontakt.
-Og ikke alle de kyssene under høytidene. -Ikke?
-Mademoiselle De Courton. God aften. -Velkommen, Behlül.
Jeg vil gjerne utbringe en skål for familiens nye medlem,
nemlig onkels henrivende hustru, Bihter.
Det blir nok ikke siste gang.
Jeg håper at vi kan skape vakre minner sammen her i huset.
Jeg ønsker kun å elske og bli elsket.
-Min kjære venn... -Bonjour. Får jeg komme inn?
Vi er straks ferdig, fru Bihter.
Jeg håper De får oppleve en slik lykke og ei lar sjelens blomst visne.
Nihal. Du er jo en ung dame nå.
Skal vi dra til Beyoğlu inne i byen og få sydd noen nye antrekk til deg?
Du går jo fortsatt rundt i barneklær.
-Det er viktig å følge undervisningen. -Én dag kan ikke skade, mademoiselle.
-Nihal, vil du ha et par nye kjoler? -Veldig gjerne.
Ikke bli altfor skuffet over meg, mademoiselle.
Jeg er fortsatt Deres lille, søte Nihal.
-Gir du far beskjed? -Naturligvis.
Slipp meg, Behlül.
-Damer. -De oppfører Dem som et barn, herr Behlül.
-Mon dieu! Så svett han er! -Det gjør da ingenting.
Er det fellesundervisning for alle husets damer?
Her. Tørk svetten av pannen.
Nå må du ikke bli for misunnelig, men jeg skal få sydd meg nye kjoler i dag.
-Da kommer nok beilerne snart rennende. -Veldig morsomt.
Slutt nå, Nihal. Hvis du er gammel nok til å gå i kjoler,
må det også avspeiles i oppførselen din.
Jeg ber Beşir gjøre klar bilen.
-Min datter og jeg skal på handletur. -Lommetørkleet ditt.
Behold det.
-Bravo, bravo. -Han er svært dyktig.
Da far sa at han ville gifte seg med deg, var jeg svært imot det.
-Jeg ante ikke at dere diskuterte det. -Han ville gjerne ha mitt bifall.
Jeg var redd far ville elske meg mindre når du kom inn i bildet.
Det er da ikke mulig! Og det er ikke det jeg ønsker, Nihal.
Jeg vil at vi skal bli bestevenner.
-Jeg beklager. -Det gjør ikke noe.
-Jeg er bare så sliten. -Det er fint å bare ligge i armene dine.
-Det er jo ikke hver gang. -Du trenger ikke å forklare deg.
Du er så vakker at jeg blir nervøs for å være utilstrekkelig.
Husk å ta miksturen din. Sov godt.
I morgen har vi ettårs bryllupsdag.
I et år har jeg levd i denne ømme og koselige drømmen.
Drømmen om å være herr Adnans hustru.
-Det var da en fæl hoste, Beşir. -Den hører med når årstidene skifter.
Nå. Jeg gjør klar jollene. Gjør dere ferdig. Vi må ikke la dem vente.
Lille frøken Nihal blir aldri klar.
-Hun er jo blitt en ung dame. -Nå kommer hun endelig.
Hvis dere er klare, vil jeg presentere frøken Nihal.
Vent nå litt. Hvem er denne unge, elegante damen?
Henne kjenner jeg ikke.
Jeg har enda ikke vennet meg til å gå i lange kjoler.
Tante, Deres utsøkte stil preger alle aspekter av våre liv.
-Far. Hvordan ser jeg ut i dag? -Min Nihal er vakker hver eneste dag.
Jo visst. Men spørsmålet er: kan hun å bevege seg i den kjolen?
Det er en kunst i seg selv og kan avsløre hvor elegant man egentlig er.
Nei, ikke helt slik, kjære Nihal.
Jeg blir selvfølgelig nervøs når dere stirrer sånn på meg.
Denne kunstarten er allerede perfeksjonert av fru Bihter.
Takk, takk. Men jeg har ikke tid til Deres komplimenter.
-Skal vi ikke dra? -Jo. Vi må ikke la fru Firdevs vente.
-Har du invitert dem? -Jeg ville samle hele familien.
Vil du ikke at moren din skal komme på ettårsdagen?
Ikke bland deg i det, Nihal. Kom nå, jollene står klare.
Jeg håpet vi kunne være alene. Men det er for sent å gjøre noe med nå.
Far.
-Min herre, jeg kan godt ta over. -Nei, nei. Dette har jeg savnet.
Jeg legger ikke inn årene bare fordi herr Behlül har tatt oss igjen.
Ja vel, herre.
Bihter. Jeg trodde du ville bli glad.
Det er vår ettårsdag. Det er så sjelden at vi nyter et måltid for oss selv.
-Det var ikke dette jeg forventet. -Jeg trodde du ville se dem.
-Vil jeg se dem, drar jeg på besøk dit. -Unnskyld.
Velkommen. Vi skal hitover.
Nihat, Peyker, Feridun. Kom så, Peyker.
Ikke slit Dem ut, De har jo vonde knær. De henter Dem når vi er klare.
Jeg får en uendelig trang til å løpe av sted når jeg er ute i naturen.
Kanskje jeg kan løpe etter Dem?
Jeg gjetter at De er rask, men jeg er også iherdig i min jakt.
-Og hvis De fanger meg? -Da griper jeg Dem i armen.
Hvis det var så lett, hadde De nok fanget meg for lengst.
-Villmennene kommer, Beşir. -De kommer til å falle, unge herre. Vent.
Skal vi bare sitte her hele dagen?
La nå være å surmule.
Jeg føler ingen nærhet til noen av dem nå. Jeg er mutters alene.
Du har da meg. Kom, la oss spasere.
Jeg har med litt druer. Vær så god.
Nihal, din nye stil kler deg, skatt.
-Nå er du blitt en fin, ung dame. -Takk, fru Firdevs.
Helsen min er ikke så god om dagen. Og vi ser jo ikke så mye til dere...
Behlül, hva har du av spennende nytt?
Datteren Deres har lyst opp livet vårt, fru Firdevs.
Hun har fornyet stilen i hjemmet vårt og gjort Nihal til en ung dame.
Takk, Behlül.
Jeg hadde aldri trodd at Bihter ville gjøre min sjel så godt.
Hun gjør meg myk i hjertet.
Gid det kun var hjertet som ble mykt.
Takk, min elskede. Jeg blir pinlig berørt. La oss snakke om noe annet.
-Hva har De til Bihter, herr Adnan? -Det må være en veldig flott gave.
Jeg ville vente til i kveld, men siden dere brakte det på bane...
Beşir.
Skal vi spasere litt, mademoiselle? Jeg har ingen appetitt i denne varme.
-Kan jeg bli med? -Ja, bare kom, du.
Jeg forventet altså ingen gave.
-Hva er det for noe sludder? -La oss snakke om noe annet.
Eller kanskje ikke.
Et arvestykke. Jeg er sikker på at det vil kle Bihter.
Så elegant, herr Adnan.
Det falmer mot Bihters skjønnhet.
Tusen takk.
Feridun.
Han ligner Dem på en prikk. Blikket hans, nesen hans, haken...
Et kunstverk, med alle Deres vakre trekk.
Det er noe ved Dem som gjør meg helt og fullstendig vill innvendig.
-Noen kan se oss. -Det er ingen som kan se oss.
De gjør meg utilpass. Jeg giftet meg ikke med min mann for å bedra ham.
-Betyr det at De ikke vil ha meg? -Nettopp.
Kom igjen. Bare et lite kyss.
-Det er ingen som vil se det. -Vær så snill...
Ville De vist meg mer av Deres skjønnhet hvis ingen kunne se oss?
Aldri.
Er det derfor De sitrer ved min berøring? La meg få et kyss.
Det er fordi De er så enerverende. Mor, Behlül vil fortelle Dem noe.
Behlül.
Hva er det som skjer med meg?
Du skremte meg.
-Du er fortsatt oppe. -Ja.
Du er glovarm. Vinduet står jo vidåpent.
La det være. Jeg vil gjerne være alene. Jeg er så varm.
-Hva er galt? -Ikke noe.
Jeg vil gjerne være litt alene, Adnan.
Adnan, Adnan. Adnan, har du tatt miksturen din? Adnan.
Adnan? Adnan, Adnan.
Adnan, slutt. Slutt.
-Adnan, slutt. -Titt ut av vinduet.
Adnan... Adnan.
Drømmen om å være herr Adnans hustru...
Er Bihter sur fordi moren skal flytte inn?
Hun vet ikke om det enda.
Er det klokt å overraske henne med den nyheten?
Moren lider av gikt, det vil gjøre henne godt å komme ut av det fuktige huset.
Jeg skal dra, og fru Firdevs flytter inn?
Bülent, ikke ta sånn på vei. Jeg er opprørt nok allerede.
Det er da kun et skoleopphold.
-Dere tar fra meg Bülent. -Nå er du bortskjemt, Nihal.
Og vi som akkurat feiret at du var blitt voksen.
Ti stille, og bruk energien din på din syke tante i stedet!
-Det holder! -Jeg får ikke puste i dette huset!
Hvorfor får jeg høre om min mors innflytting fra hushjelpen?
-Kom så, Bülent. -De trenger ikke gå for min skyld.
Hva er så årsaken, Adnan?
Din mors gikt har ikke godt av fukt, så jeg foreslo at hun kom hit en stund.
-Uten å rådføre deg med meg? -Et kort opphold.
Dere vet ikke hvordan hun virkelig er.
Bihter har rett. Fru Firdevs forårsaket sin manns død ved å bedra ham.
Til tross for det giftet du deg med datteren, og nå vil du la den kvinnen...
Det holder, Behlül! Bihter er min hustru.
Og "den kvinnen" er min hustrus mor. Alt annet hører fortiden til.
Dagen er nesten omme. Er du fortsatt ikke ferdig, Katina?
Det mangler kun et par plagg. Er det noe annet jeg kan gjøre for Dem?
Hvor er alle? De visste vel godt at jeg kom i dag.
Jeg ble tatt imot av en eller annen bondeknøl som bare stirret på meg. Her.
Eier de ikke manerer her i huset?
Fru Bihter er syk og har ikke forlatt rommet sitt. Barna har undervisning.
Og herr Adnan er visst på sitt atelier.
-Og Behlül? -Han sa han skulle til Beyoğlu.
Bra. Vi må holde øyne og ører åpne her i huset.
Sørg for å holde deg på god fot med kjøkkenstaben.
Ingen fare, min frue.
Takk for at De lot meg bli med.
Jeg tar gjerne en kopp kaffe.
Jeg føler meg kvalt av tanken på at fru Firdevs romsterer rundt der nede.
Jeg nekter å la hennes konstante oppsikt ta livet av meg.
Jeg vil også leve.
Bihter.
Er det noe galt? Er det onkel?
Drops. Jeg ba deg kjøpe med drops fra byen. Har du gjort det?
Drops? Er du på jakt etter drops midt på natten?
Kom inn, så skal jeg prøve å finne dem.
-Hvorfor ga du meg dem ikke med en gang? -Jeg glemte det. De er her et sted.
Det var da et forferdelig rot.
Jeg liker ikke at andre roter rundt her, så jeg holder orden selv.
Hvem vet hva du gjemmer her?
Det ligger vel en masse slike blader under sengen.
Her. Ja.
-Så godt du lukter. -Dette må være en drøm.
Det var ikke en drøm.
Bihter, du er glovarm. Du sliter deg selv helt ut, stakkars.
Pikniken, moren min... Det er alltid et eller annet.
Jeg må bare hvile meg litt.
Jeg sender opp litt mat og tilkaller legen. Ta av deg dynen litt.
Katina, husk koppene.
Er det fordi jeg er her at Bihter nekter å komme ned?
Hun har fortsatt ikke ønsket meg velkommen. Jeg forstår det ikke.
Hun har feber og er ikke i stand til å forlate rommet.
-God morgen, herr Adnan. -God morgen.
Merkelig. Hun ble aldri syk hjemme i våre fuktige omgivelser.
God morgen.
-Fru Firdevs. Velkommen. -Takk, kjære Behlül.
Jeg som begynte å bli redd for at ingen var hjemme.
-Men nå føler jeg meg bedre. -Fru Firdevs.
Behlül, se på meg litt.
Så sliten du ser ut. Er du også blitt syk?
Nei da, jeg sov faktisk svært godt.
Været er så skiftende om dagen. Man må passe seg.
Far, skal De overvære undervisningen i dag?
Jeg må ta meg av Bihter, skatt. Det er mulig hun trenger legetilsyn.
-Vi pleide å gjøre oversettelsene sammen. -Noen liker visst dårlig å dele på far.
-Aldeles ikke. -Jeg tuller bare, skatt.
-Jeg får se til Bihter. -De føler Dem visst bedre.
Ettersom De kan gå opp trappene selv.
Jeg klarer meg, skatt.
Men hvis Behlül vil holde meg med selskap, vil det nok gå lettere.
Med glede. Denne vei.
Hun venner seg til meg med tiden.
Bihter?
-Det var snilt av Dem. Takk. -Ingen årsak.
Det var like før jeg ble fornærmet.
Men du er visst ordentlig dårlig, så det var jo ikke nødvendig.
-La meg kjenne på deg. -Du er ikke verdens navle.
Jeg vet nå ikke. Kanskje er jeg det.
Jeg skal lage litt deilig suppe til deg. Den maten deres blir du aldri frisk av.
Kjøkkenet deres trenger visst også en ordentlig overhaling.
De lager altfor mye husmannskost. Hvorfor har du ikke sagt noe til dem?
Blir du her så lenge at du krever menyendringer?
Jeg blir ikke her permanent.
Men jeg kan jo det, hvis det skulle bli nødvendig.
Hva skal det bety? Jeg er ikke i humør til å avkode skjulte budskap.
Jeg brydde meg ikke om at Behlül bodde her før du flyttet inn.
Men det sømmer seg ikke at han er blitt boende etter bryllupet.
Spesielt siden han er en så notorisk skjørtejeger,
er det modig av herr Adnan å la ham bo under samme tak som sin kone.
-Hva i all verden er det du sier? -Ta det rolig nå.
Hvis folk ser dere gå rundt sammen, vil sladderen begynne å gå.
Det samme gjelder faktisk Nihal.
Du er den største sladrekjerringen jeg kjenner.
Jeg forstår deg ikke, Bihter. Ditt sinne mot meg har blindet deg.
Du giftet deg med ham uten å ha noen interesse av ham, og nå...
Skatten min. Min kjære datter...
Tror du at man ikke kan lese skuffelsen i ansiktet ditt?
Se selv, hvor tydelig det er.
Jeg elsker mannen min. Hold dine latterlige teorier for deg selv.
Ja vel. Så sier vi det.
Jeg lager litt suppe til deg, så kan du kle på deg imens.
Gjør deg nå litt umake.
Velkommen inn i livet vårt, fru Firdevs.
De sendte Bülent vekk med vilje. Og nå drar De også.
Jeg skal kun på en kortvarig visitt.
Det er så lenge siden jeg var hjemme i Frankrike, skatt.
Alle som er til besvær, blir sendt vekk for å føye fru Bihter.
Dere var jo blitt så gode venner. Hva gikk galt?
Bihter liker ikke andre mennesker. Hun liker kun seg selv.
Først nå merker jeg hvor falsk latteren hennes er. Hun sendte vekk Bülent.
-Og nå reiser De også. -Jeg reiser da av egen fri vilje.
-Dere er vel ikke ferdig? -Jo, timen er nettopp over.
-Nihal, spill noe for meg. -Jeg har ikke lyst. Gå din vei.
Nihal, kan ikke dere gå ut i hagen og trekke litt frisk luft.
Så får jeg sendt ut litt te til dere. Allez, allez.
Behlül, alle forlater meg. Og dine besøk er så flyktige.
Snart er jeg helt alene i dette kjempestore huset.
Du må tilpasse deg de nye tidene.
Ikke gi opp, selv om livet fører deg og dine nærmest ned ulike stier.
Politisk mekling må være en av dine skjulte interesser.
-Hva slags tekster har du på rommet? -Kom hit.
Kjærlighet kan være en sterk medisin.
Nihal glemmer alle sorger sammen med Behlül.
Teen Deres, fru Firdevs. Hva med Dem, fru Bihter?
"Min frue." De skal kalle meg "min frue"!
-Hvor mange ganger må vi si det? -Unnskyld.
Jeg tar en kopp kaffe i hagen.
Hva driver dere med her? Nihal, min kjære. Hvordan går det? Har du det bra?
-Du er på beina igjen. -Ja.
Jeg følte meg av en eller annen grunn plutselig så dårlig.
-Men det går bedre nå. -Godt å høre.
-Jeg får dra. -Hvor?
-Inn til Beyoğlu. -Får jeg bli med?
Jeg har en avtale, men du kan bli med i morgen.
-Kanskje Bihter også blir med. -Kanskje det.
Du har vel en avtale med en ung dame i dag.
Nå skal ikke du være sjalu.
Blått kler deg.
-Kaffen Deres, min frue. -Jeg har ombestemt meg.
-Det var tidlig. -Jeg ble tidlig ferdig.
Elskede.
Så godt å se deg på beina igjen.
Nihal har det ikke bra.
Hva med å dra inn til byen og more oss litt i kveld?
-Vi fikk jo ikke feiret bryllupsdag. -Jeg må ta meg av Nihal.
-Jeg forstår. -Du er vel ikke sint?
I så fall vet jeg hvordan vi kan forsones.
Ikke nå. Ikke nå. Adnan, Adnan.
Du er så vakker.
Huden din, duften av deg. Det er noe spesielt ved deg i kveld.
Knepp den opp. Kom igjen. Fort.
Legg deg ned.
Bekymringene for Nihal...
Vær så god, skatt.
-Var det hele en drøm, Behlül? -Bihter.
-Hva gjør du her? -Var det bare en drøm?
-Ja. Vi hadde visst begge et mareritt. -Du angrer altså?
Du stinker jo. Jeg var bare enda en engangsfornøyelse for deg.
-Nei, det var du ikke. -Så hva?
Jeg blir ikke klok på deg.
Da du la deg syk i sengen, trodde jeg at du angret deg.
Derfor prøvde jeg å holde meg unna. Men jeg får ikke natten ut av hodet.
Jeg ser den for meg hver gang jeg lukker øynene.
Når du går forbi meg, holder jeg pusten for ikke å kjenne duften av deg.
Hvorfor kom du opp på rommet mitt den natten? Hva var du ute etter, Bihter?
La oss bare si at jeg ønsker å kjenne ilden. Det er derfor jeg er her.
Hva med deg? Vil du kjenne ilden med meg en gang til?
Vi er like, du og jeg, Behlül.
Hvordan kan du være så modig? Og så skjødesløs.
Hva om onkel kommer tilbake?
Det her ville ikke sjokkere noen. Jeg er tross alt Firdevs datter.
Overraskelsen ville ikke vare mer enn et sekund.
Hvis de oppdager oss, kan vi reise vekk sammen.
-Mener du det? -Jeg ville dratt hvor som helst med deg.
Hvis de oppdager oss, reiser vi vekk.
Far.
Skal du ikke tegne ferdig portrettet mitt?
Det er ikke så lett å gjøre ferdig når du forandrer deg.
Først når jeg er helt tilfreds med det, kommer du opp på hyllen.
-Vi skal inn til Beyoğlu i dag. -Bra. Bihter hadde jo så lyst til det.
-Du kan også bli med. -Jeg må arbeide.
Har dere problemer? Visse netter sover du her.
Alt er bra. Jeg legger meg bare hvis søvnen plutselig melder seg.
-Jeg er jo blitt gammel. -For noe tøv.
Du har fortsatt mange gode år igjen.
-God morgen. -God morgen.
Bihter, du ser fortryllende ut i dag.
Jeg ville pynte meg litt, nå som jeg faktisk skal ut av huset.
Peyker og svogeren din kommer i dag. Skal du ikke hilse på dem?
Det visste jeg ikke. Jeg har allerede lovet Nihal.
-Vi kan godt utsette det for min del. -Sludder. Det er tross alt kun Peyker.
-Hvor skal dere? -Inn til Beyoğlu.
Skal du også være med, Behlül?
Jeg er disse vakre damenes ledsager i dag.
Hadde jeg ikke hatt disse smertene, skulle jeg gjerne blitt med.
-Bilen står klar. -Vi kommer nå, Beşir.
Velkommen.
Neimen! Feridun. Så søt! Se på de kinnene!
Som han har vokst siden jeg så ham sist.
-Kanskje du bør se ham litt oftere. -God dag, Nihat.
Mor fortalte nettopp at dere kom. Jeg hadde ingen anelse.
Jeg har lovet Nihal en tur til Beyoğlu.
Hun er ensom nå som Bülent og mademoiselle har dratt.
-Og herr Adnan? Vi vil hilse på ham. -Han skal arbeide. Behlül ledsager oss.
Herr Nihat jobber visst ikke hardt nok for herr Adnan.
-Behlül, da! -Det var bare en liten spøk.
Bihter. Du vet godt at du ikke må gi menn som Behlül feil inntrykk.
Han kan lett mistolke din intimitet.
Ingen fare, jeg giftet meg heller ikke med min mann for å bedra ham.
Det er bare et søsterlig råd.
-Ha en vidunderlig dag. -I like måte.
For første gang i mitt liv plager ikke de stjålne blikkene meg.
Tvert imot vil jeg la dem bore dypt inn i mitt indre.
Vi får hvile litt. Jeg har fortsatt mange steder å vise dere.
Desserten Deres. Vel bekomme.
Så bra at vi dro ut. Jeg var så nedtrykt der hjemme.
-Da får vi gjøre dette litt oftere. -Ja.
-Bihter. -Rett frem og så til venstre.
Natten kan ikke komme fort nok. Jeg higer etter å kjærtegne huden din.
-I natt? -Nå, hvis det var opp til meg.
-Jeg skal forsøke å komme. -Ikke forsøk. Kom.
-Alle og enhver kan se oss. -Og gid du ikke trengte å dra igjen.
Nå, der er dere. Dere må ha tømt Beyoğlu for alt som er verdt å kjøpe.
-Far. -Skatt.
Du vil ikke kjenne meg igjen engang når du ser meg i kjolene jeg får sydd.
-Skatt. -Ønsker du å være ugjenkjennelig?
Nei. Alle gjenkjenner meg uansett som herr Adnans datter, samme hva jeg går i.
Jøsses, herr Adnan, som de unge snakker nå til dags.
I dag fikk jeg se et nytt Beyoğlu i jakten på Bihters hemmelige butikker.
-Men det var det verdt. -Jeg er tilfreds.
Så flott.
Det var vel en fornøyelse å gå rundt med Istanbuls to fineste unge damer på armen.
Ryktet sier ellers at du ikke har noen interesse for tyrkiske kvinner.
-Er dine uanstendigheter så velkjent? -Det er ondsinnet sladder, onkel.
En spasertur med to fine damer er jo heller ikke uanstendig.
Hva tenkte folk, mon tro? Så er den ene din tante og den andre...
Nei, vent. Så tett er dog ikke familierelasjonen med vår kjære Nihal.
Sladderen vil gå hvis folk ser dere sammen så ofte.
Gud bevares.
Hva er det? Vi skal da ikke bekymre oss for andre folks meninger.
Hva er det De sier? Vi er alle én stor familie.
-Bihter, skal vi legge oss? -Ja, skatt.
Jeg håper ikke jeg har krenket noen. Har jeg jaget dere vekk?
Det var åpenbart en spøk. God natt.
-God natt. -God natt.
God natt, Behlül.
Mor mistenker noe.
-Hun prøver å føre deg og Nihal sammen. -For noe tøys. Hun tuller bare.
Hun kan oppnå hva enn hun bestemmer seg for.
-Og nå holder Beşir skarpt øye med oss. -Hvordan legger du merke til den slags?
Jeg er opptatt med å betrakte deg.
Mor bedro far, og etter hans død arvet vi andre disse mistroiske blikkene.
Dette må du da ha hørt om før, Behlül.
Ja, men det betyr ikke noe for meg.
Er det derfor du aldri tok neste skritt med søsteren min?
Bihter...
Jeg lærte Peyker å kjenne gjennom deg.
Jeg hadde jo hørt at herr Melih hadde to vakre barnebarn.
Men da jeg møtte henne, var hun gift.
Selv om hun ikke hadde vært gift, ville du kun ha fornøyet deg med henne.
Du ville aldri ha presentert henne for herr Adnan som din vordende brud.
Men din onkel gjorde fru Firdevs andre datter til fruen i dette paleet.
Til alles overraskelse.
Er det virkelig dette vi skal snakke om mens du ligger her i armene mine?
Vi får være litt mer forsiktige hvis det er slik at vi blir holdt øye med.
Behlül, sa ikke du at vi kunne reise bort hvis vi ble oppdaget?
-Alt til sin tid. -Hva venter vi på?
Tror du ikke at jeg gjerne skulle reist bort med deg?
Vet du hvordan det føles å vite at du ikke kan overnatte her?
Fordi du er nødt til å gå og legge deg i en annen seng.
-Jeg er nødt til å gå. -Du burde aldri ha kommet.
-For du blir alltid nødt til å gå. -Hva?
Du ender alltid med å gå. Det var du som tok det opp.
-Hva er det du sier? -Du fikk jo det du kom for.
Og nå går du ned til onkel og faller i søvn i armene hans.
Du burde virkelig innta dette politiske vakuumet.
Disse her når deg ikke til anklene hva angår anseelse og makt.
Det er ikke noe for meg. Det der kan nok du bedre enn meg.
Jeg støtter deg gjerne når det tar en mer seriøs vending.
Jeg er bedre til å lytte og observere.
Det er noe nytt ved deg. Du går ikke ut like ofte lenger.
-Er det noe galt? -Nei, det er bare alle disse endringene.
Motstanden mot fez-forbudet.
Alt oppstyret her, i Fatih, Erzurum, Rize og Maraş er ødeleggende for nattelivet.
-Det føles som om jeg blir kvalt. -Nå! Føler herr Behlül seg kvalt?
-Skal han på skjørtejakt? -La ham være i fred.
Jeg får gå. Jeg skal handle et par ting til Nihal og fru Firdevs.
- Mangler du noe, Bihter? -Drops. De samme som alltid.
Jeg vil ha din mening om noe.
Hva synes du om fru Firdevs idé om å føre Nihal og Behlül sammen?
-Er det virkelig så morsomt? -Ja, virkelig.
Jeg vet godt at Behlül og Nihal ikke er interessert i hverandre.
-Men Nihal er svært ensom. -Du gifter henne ikke bort for det.
Du fikk henne til å føle seg som en kvinne med de kjolene.
-Nå vil hun elskes som en kvinne. -Adnan, da. For noe vås.
Dette hadde jeg ikke ventet av deg. Mor må ha forgiftet tankene dine.
Hvorfor er du så imot det?
Du kommer godt overens med Behlül. Er det noe du ikke forteller meg?
Mens han drar inn og koser seg med skjøgene i Beyoğlu,
skal jeg sitte her og mekle en forening mellom ham og min datter. Så herlig.
Når Nihal en dag selv ønsker å bli gift, skal jeg nok støtte det.
Men det som skjer her nå, er at min mor har glemt alle lidelser og sykdommer
for å leke Kirsten Giftekniv. Nå har vi vært gjestfrie nok.
-Bihter. Bihter! -Hold deg utenfor!
Fru Firdevs, solen skinner så fint. De vil ha godt av en tur ut i hagen.
Eller føler De Dem frisk nok til å flytte hjem?
Spesielt nå som Deres intrigemakeri slår feil.
Hvorfor vil du sende meg vekk?
Du unngår blikket mitt. Hvilke synder prøver du å skjule?
-Hva med Deres egne synder? -Gi nå opp, Bihter.
Jeg så blikkene dere sendte hverandre.
Jeg er her for å beskytte deg fra hans gift, din tåpe!
For noe tullprat! Jeg vil at du forlater mitt hjem umiddelbart.
Du har utnyttet min manns velvilje nok. Nå er det nok.
Hva foregår her? Dere skremte meg.
Det er ikke noe, Nihal. Gå tilbake til undervisningen din.
Hvorfor pakke det inn, skatt? Nihal er blitt en voksen dame.
Hun har rett til å vite visse ting.
-Hun skjelte meg ut på grunn av deg. -Det holder nå, mor.
Hva? Du har da selv sagt at Nihal er for ung til å gifte seg.
-Hva mener De, fru Firdevs? -Min mor snakker tull. Ikke tenk på henne.
Nå må du ikke korrumpere det stakkars barnet.
De søkte kanskje panisk en mann å gifte dem med da De nådde en viss alder.
Men et slikt ønske har ikke jeg.
Å, min kjære Nihal. Du er så naiv og uskyldig.
Behlül må virkelig gjøre seg umake for ikke å skremme deg vekk.
Eller kanskje har jeg mistolket Behlüls interesse for deg.
-Kan vi ikke droppet dette nå? -Jeg er enig.
Bihter elsker deg som sin egen datter, så tanken på ekteskap skremmer henne.
Men det er forferdelig å være alene. Du skulle bare visst, Nihal.
Du har folk rundt deg i huset nå.
Men hva gjør du når alle andre går hvert til sitt?
Du kan ikke bo sammen med Bihter og din far for evig.
Nettopp derfor bør du ikke være så avvisende mot ideen.
De vet utvilsomt bedre enn meg hvor mange hus vi eier i Istanbul.
Jeg velger bare det som passer meg best. De får ha meg unnskyldt.
Alle i dette huset holder øye med meg. Alle.
Kjære mademoiselle De Courton. Deres reise virker uendelig lang.
Jeg har så desperat bruk for Dem og Deres gode råd.
Jeg så aldri Adnan som en ektefelle, men som en billett til friheten.
Men ekteskapet som skulle befri meg fra rollen som fru Firdevs datter...
...holder nå på å ta livet av meg.
Her kommer min yndlingsdel. Tre, to, én.
Vær så god, skatt.
-Beşir. Beşir, se. -Bülent er nok om bord.
-Jeg går og tar imot ham. -Skynd deg å ta ham med hjem.
-Bülent kommer med båten, tante. -Det får vi da håpe.
Maten lukter herlig.
Du skulle ikke ha tatt deg bryet.
Tullprat, skatt. Jeg har også fått gjort klart et rom til dere.
Det blir vel flere opphold for dere på øya fra nå av.
Tante, da. Det er nettopp slikt snakk jeg har flyktet fra.
Hva slags snakk?
Selv du har altså fått nyss om fru Firdevs uforskammethet.
De er til Bülent. Den vordende bruden bør holde igjen litt.
-Nei, tante, nå må du ikke erte. -Jeg må da kunne erte litt...
-Beşir, hvor er Bülent? -Han kom ikke av fergen.
Da kommer han vel i morgen. Han har vel reist hjem til paleet.
Er jeg en altfor dårlig erstatning for Bülent?
-Behlül. -Tante.
Din døgenikt! Du har forsømt meg.
-Jeg er da her nå. -Stå ikke bare der. Sett deg ned.
Jeg reiser tilbake i kveld. Jeg ville ta en tur rundt øya med Nihal.
Du burde da bli et par dager nå som du først er her.
En annen gang. Jeg har mye som må gjøres.
-Kunne vi få låne hestevognen Deres? -Ja da. Beşir kan kjøre dere rundt.
Han kjenner veiene her bedre enn kuskene på øya.
-Din lømmel. -Nihal.
-God fornøyelse. -Ikke få falske forhåpninger, tante.
Vent til dere kommer ut i de vakre omgivelsene.
Hvor skal vi hen, Behlül?
Oss to i en hestevogn er som en vidunderlig drøm.
Vi er da flere enn oss to.
-Skal vi dra tilbake? -Nei, la oss fortsette. I det uendelige.
For et oppstyr fru Firdevs skapte med sine ord forleden.
Fullstendig vanvittig. Ikke sant?
Jeg har begynt å tenke at det ikke er så vanvittig.
Jeg tror du er blitt lei av måten du lever livet ditt på.
Du søker forandring. Og nå håper du at denne spøken kan være løsningen.
-Det hele er bare en lek for deg. -Absolutt ikke.
Du er den vakreste blomsten i hele bedet.
Borte er den Nihal jeg pleide å tulle med og dra i håret.
Du er selv i villrede. Hvorfor skulle du ellers være her?
Dessuten trenger du det. Jeg merker jo hvor mye du lider.
Du har behov for å bli elsket.
Du har funnet en som elsker deg, midt i all ensomheten. Hvorfor ikke si ja?
Det kan være at det forandrer oss begge.
Jeg får smurt honning og eggehvite i ansiktet. Det er bra for huden.
Jeg får Katina til å legge okra i et glass vann over natten.
Om morgenen drikker jeg vannet. Det er altså så bra for meg.
Nå, der har vi slyngelen. Hvor har du vært?
God morgen.
Jeg var i Asmali i et par dager sammen med noen venner.
Behlül? Hva med et glass vann, min kjære Bihter?
Vi har savnet deg. Det har vært så mennesketomt her i huset.
-Bortsett fra oss, altså. -Nihal sa at Bülent skulle være her.
-Hvor så du henne? -På øya.
-Nå. -Jeg visste ikke at du skulle ut dit.
Det var da en fortreffelig idé å dra ut og besøke Nihal.
Nå, når kommer hun så hjem?
Hun og Beşir kommer i dag. Det var ganske spontant at jeg dro ut dit.
Mens jeg holdt på å forgå av lengsel etter ham, løp han og beilet til Nihal.
-Du virker distrahert, skatt. -Ja, jeg er vel det.
Det skjer ofte for tiden. Jeg har lagt merke til det, jeg og.
-Jeg er muligens gravid. -Da burde vi tilkalle legen.
Det er kun et par dagers forsinkelse, så jeg ville ikke skape masse oppstyr.
-Det skal ikke du heller. -Det ville være en stor velsignelse.
Da håper jeg på godt nytt, kjære tante. Gratulerer, onkel.
Unnskyld meg, jeg går og hviler meg litt.
-Du oppfører deg uforstandig. Hva nå? -Jeg lider ofte av kvalme for tiden.
Du er helt vanvittig. Er du klar over hvor katastrofalt det ville være?
Den egentlige katastrofen er din vanvittige ekteskapsidé.
Vet du hvor mye jeg har savnet deg og lengtet etter deg?
-Jeg ventet på deg. -De kan høre deg.
Du er kun ute etter Nihal og et ekteskap som kan sikre deg en trygg fremtid.
Da kan du gå inn i politikken. Herr Adnans kjære, lille Nihal vil nok stemme på deg.
Bihter, Bihter, Bihter.
Du sa vi kunne reise vekk herfra. Gjorde du ikke det?
Jeg elsker deg. Men du må forstå hvorfor jeg trenger dette ekteskapet.
Bihter...
-Du elsker meg. Ikke sant? -Gid jeg ikke gjorde det.
Jeg har aldri elsket noen så høyt som jeg elsker deg, Bihter.
Men nå må du være snill og gå. Kom igjen.
-Mor! -Bülent.
Velkommen. Som jeg har savnet deg!
Er det sant at søster og Behlül skal gifte seg?
Hvem sier det? Det stemmer absolutt ikke.
Det ekteskapet blir ikke noe av.
-Herr Adnan, forstyrrer jeg? -Kom inn, fru Firdevs.
Jeg har hatt vanskelig for å sovne den siste tiden.
Det er altså her De skaper Deres flotte verker.
Så fjollet av meg å komme hit først nå.
Jeg sitter for det meste for meg selv her.
Jeg skal ikke bli lenge.
Nihal er visst kommet tilbake. Så vidunderlig.
Det må bety at hun også har bestemt seg.
Det kan være at hun frykter at De avviser forslaget,
og at hun derfor ikke tør spørre.
Det var De som først luftet ideen om dette ekteskapet.
Hvordan oppstod den? Jeg tror nemlig ikke at Nihal gikk i giftetanker.
-Vær så god. -Takk. Det kan hjelpe på søvnløsheten.
Hvis jeg skal være helt ærlig, herr Adnan...
...vet jeg ikke med sikkerhet hvor Nihal står i spørsmålet om det ekteskapet.
Men Behlül vil i hvert fall gjerne gifte seg med Nihal. Det er jeg sikker på.
Han dro jo helt ut til øya for hennes skyld.
Men De blir nødt til å bringe det på bane, for det tør ikke de to unge.
Men hvorfor er De så oppsatt på det, når Bihter er så imot det?
Jeg har mine grunner, herr Adnan. For det første synes jeg
at Nihal og Behlül passer godt sammen og har et stort potensial som par.
De ville ta seg godt ut i den finere selskapskretsen. Og den kjenner jeg godt.
Ekteskapet vil gjøre det mer sannsynlig at Behlül får en politisk karriere.
Faktisk vil det garantere det.
For det andre...
Jeg er jo også mor, herr Adnan. Jeg er nødt til å tenke på Bihter.
Hva har dette med Bihter å gjøre?
-Tillat meg å tale uten omsvøp. -Vær så god.
Jeg har alltid vært imot Deres ekteskap med min datter. De vet godt hvorfor.
Mener De at ekteskapet vårt var en feiltagelse?
Bihter er ensom, til tross for alle menneskene her. Det er svært tydelig.
Jeg vet ikke om De har lagt merke til det.
Men til dags dato har De enda ikke holdt en fest som passer Bihters alder.
Hvis Nihal og Behlül blir gift, kan De kanskje fokusere mer på Bihter...
...og derved holde liv i ekteskapet.
Så vil det ikke være grunn til å fylle deg med fjollete løgner om graviditet.
-Løgner? -Ja.
Er det ikke trist?
Bihter higer slik etter bare en smule av Deres oppmerksomhet...
...at hun innbiller seg selv at hun er gravid.
Ser De virkelig ikke hvor desperat hun er? Jeg kan ikke sitte og se på lenger.
Herr Adnan, jeg vil be Dem oppfylle Deres ekteskapelige plikt overfor min datter.
Gjør det, så hun, i sin unge alder, ikke begår en uopprettelig feil.
God natt.
Behlül kom ikke til meg, så da får det bli opp til meg.
Bihter.
-Sikker på at han er på sitt atelier? -Ikke uro deg for det, du.
Jeg har savnet deg.
Svært så tankefull du er.
Du likte jo å ha det mørkt her.
Det var i mørket at vi begikk våres feil.
Så Nihal er ditt nye lyspunkt i livet?
Du må få henne fra dette ekteskapet igjen, før dette tar overhånd.
Jeg endrer ikke mening, Bihter.
-Tidligere i dag sa du at du elsket meg. -Det gjør jeg og.
Ser du det ikke i øynene mine?
Det er en annen slags kjærlighet jeg har til Nihal.
Kjærlighet til Nihal?
Hva ler du av?
Vil du bare ha oppmerksomhet? Eller prøver du å skremme meg?
Oppfør deg så vanvittig du bare vil.
Bihter.
Dette ekteskapet kan beskytte oss begge. Ingen vil mistenke oss mer.
Jeg nekter å stå i et vitrineskap for min egen beskyttelses skyld.
Da smadrer jeg heller vitrineskapet helt.
Du var en drøm, Bihter. En som kun vi to skulle kjenne til.
Det vil ta livet av Nihal hvis vi fortalte alle om den.
Jeg elsker Nihal. Ikke med samme begjær som jeg har for deg.
Det er heller ikke mulig.
Men hvis Nihal ikke kan elske meg, vil denne synden ta livet av meg.
Jeg kan ikke bli kvitt deg ved å kaste meg i en ny sangerinnes armer hver natt.
Du kom og tok det du ville ha og gikk tilbake til min onkels seng.
Jeg så merkene på kroppen som ikke var mitt verk.
Vi har ikke gjort noe galt. Vi forelsket oss bare.
Men nå søker du den forelskelsen hos dine skjøger eller hos Nihal.
-Det gjør så vondt. -Så det er smerte du føler?
Du forveksler det raseriet som du gjemmer på der inne, med smerte.
Raseriet ditt blender deg.
Tror du at du er den eneste som føler smerte og tap her i livet?
Det var aldri kjærlighet, men eventyr du søkte.
Det gjør deg gal at jeg nekter å jakte på deg.
Det var en drøm, og nå er den over.
Slutt og oppføre deg som om du var gal.
Jeg er ikke gal, jeg er Bihter. Jeg er ikke en drøm, jeg er virkelig.
God morgen.
-Hva er dette? -Bare en liten hyggeprat.
Hva er det med deg? Har du drukket? Hva er det du har der?
-Vil du smake? -Eier du ikke skam i livet?
Hva ville de tro hvis de så deg i denne tilstanden?
-Du er jo full. -Overhodet ikke.
Når jeg nå ser deg i øynene... Jeg tar mer etter deg enn etter far.
Det var alltid min største frykt.
Og i dine øyne kan jeg se...
...at uansett om du vil det eller ei, så er du min datter.
For første gang i mitt liv vil jeg be deg om hjelp.
De to skal ikke gifte seg. Du startet det, du må forpurre det. De skal ikke giftes.
Er du fullstendig vanvittig? Og så nå som alle holder øye med deg.
Det har de gjort i årevis.
Tjenestefolkene spionerer på meg og baktaler meg. Jeg skal gi dem sparken!
Ti stille, for guds skyld.
Du må ikke gjøre deg selv til fienden.
-Du skal forpurre det giftermålet. -Hvorfor?
Jeg kan ikke se noen grunn til at de to ikke skulle bli gift.
Gi meg den. Det holder. Nå får du oppføre deg.
Dette giftermålet var din idé.
Du er kommet for å ta hevn over meg, fordi Adnan valgte meg. Han valgte meg.
Nå tar du deg sammen!
Hva foregår, Bihter? Er du blitt forelsket i den stakkaren?
-Ja, det er jeg. -Til slutt, altså.
På tross av alt det du har lært meg.
Jeg trodde ikke forelskelsen ville vekke et opprør i mitt indre.
Forelskelse? Tenk å pine deg selv slik for noen dagers fornøyelse.
Er Behlül virkelig verdt det? Vil du risikere å miste alt du har oppnådd?
Se på meg. Se meg i øynene.
Du er herr Adnans hustru. Er det forstått?
Du blir nødt til å innse hva det innebærer.
Jeg er Bihter, og kun Bihter.
Vil du ikke forpurre det giftermålet? Ser du ikke at det tar livet av meg?
-Bülent og jeg har laget det selv. -Da de var barn, var de ofte på kjøkkenet.
Nihal hjalp Şakire med å bake terter og kaker.
Apropos Şakire, hvorfor er ikke hun og de andre her lenger?
Jeg ga dem sparken. Enhver som er respektløs mot meg, kastes på dør.
Hva hadde de gjort som var så respektløst overfor deg, Bihter?
De var altfor gammeldagse og treige.
De holdt ikke tritt med mine ønsker, selv klærne deres...
Den saken er ikke avgjort.
-Spis noe. -Jeg har ikke lyst.
Det er faktisk noe annet vi gjerne vil snakke med deg om, far.
Dere vet alle hva som foregår, og jeg vet at dere har ventet på et svar fra meg.
Jeg har fridd til Nihal og håper på deres velsignelse.
Beklager. Beklager, beklager, beklager.
Og jeg har sagt ja, far. Vi ber om din velsignelse.
Det føles nesten som om det hele er min skyld.
Denne ideen kom jo fra meg.
Hvorfor er det plutselig noe negativt?
Kjære Nihal, du mangler fortsatt livserfaring nok til å vite
at det typisk er en feil å kaste seg hodestups inn i et ekteskap.
Jeg elsker Nihal.
Og de livserfaringer som skal til, ønsker jeg å skape sammen med henne.
Nå kaster jeg virkelig snart opp.
Far?
Jeg er ikke i tvil om at Behlül vil passe godt på min datter.
Er vi altså forlovet nå?
Hvordan vil det gå når dere skal giftes hvis du reagerer slik på en forlovelse?
Så flott.
Vi vil gjerne gifte oss på øya. Den har spesiell betydning for oss.
Dessuten er jo Beşir svært syk.
Han ville ha godt av klimaet på øya.
-Ble du undersøkt av lege, Bihter? -Hvorfor det?
Hun trodde hun var gravid, men hennes inntak av vin tyder på noe annet.
En forhastet konklusjon fra min side.
Men nå som dere snart flytter, får vi masse muligheter til å gjøre meg gravid.
Ikke foran barna, Bihter.
De "barna" er akkurat blitt forlovet. Og slikt snakk skremmer ikke libertineren.
Behlül fortsetter da vel ikke sin skjørtejakt når han er gift.
Det livet la jeg bak meg da jeg bestemte meg for å gifte meg.
Jeg har begått mange feil som jeg angrer på.
Nihal blir en ny start. Jeg ønsker ikke å huske noe fra mitt gamle liv.
Ikke noe som helst?
Er alt i orden? Er alt i orden?
Dette huset og dette ekteskapet... Begge deler holder på å drukne meg.
-Du pleier ikke drikke på dagtid. -Jeg fikk bare lyst på et par glass.
Jeg vet at du er opprørt. Jeg visste ikke at du så gjerne ville ha barn.
De er på vei hit igjen. Beşir er blitt verre.
Vi fremskynder bryllupet og holder det her.
-Hvorfor slik hast? -Ingen grunn til å dra det ut.
De vil gjerne at Beşir skal få se vielsen.
Så han skal gå i graven raskere?
Det er vist ingen som ser at Beşir selv er forelsket i Nihal.
Legg vekk de mørke tankene nå. La dem da bare gifte seg.
Hva skal du gjøre for å hindre det? Det hjelper ikke hva vi enn sier.
Trå nå varsomt, ellers er det over for oss alle.
Er du slett ikke bekymret for hva de vil si om deg?
Tenk nå litt på meg, Peyker og Feridun.
-Tenkte du på oss den gangen? -Du er besatt av fortiden.
Ikke la raseriet ditt gå utover meg.
Du får ikke ødelegge livet ditt på grunn av det ekteskapet.
Bihter.
Etter vielsen kan De dra hjem til Frankrike og vise frem Deres fine hatter.
Jeg drar ikke til Frankrike, jeg liker meg i Istanbul.
Og jeg kan vise frem hattene mine her og, fru Bihter.
-Jeg burde ha irettesatt Dem før. -Om hva?
De skal kalle meg "min frue" som resten av tjenestefolket.
D'accord, madame.
Hvis det får Dem til å føle Dem bedre i slik en vanskelig tid.
-Bihter. -Bihter!
Liker du kjolen min? Den er fra den første butikken du viste meg.
Ikke helt min stil.
Det er et spørsmål om smak. Man skal jo...
Nå, mademoiselle. Neste gang blir det kanskje Deres tur.
-Bihter! -Det gjør ingenting.
Jo, det gjør det i høyeste grad. Først trodde jeg du ville beskytte meg.
Men hvorfor er du så voldsomt imot dette ekteskapet?
Det er ingen grunn til å hisse seg opp, min kjære Nihal.
Det var De som foreslo at jeg ble gift, så hvorfor er De nå også så imot det?
Nihal, jeg spøkte da bare med mademoiselle.
Jaså? Beklager, men jeg synes spøken din var uforskammet.
Hvis hun ønsket å bli gift, hadde hun nok blitt det.
Hun har hverken en skammelig familiehistorie...
...eller et gjeldstynget palé fullt av fukt.
Så hun behøver ikke gifte seg med en hun ikke elsker.
Nihal! Man kan høre dere helt ute i hagen.
Hva foregår her? Dette sømmer seg ikke for en vordende brud.
Behlül, du må ikke se kjolen.
Ta dere sammen. Hva er det dere krangler slik om?
Herr Adnan har rett.
Krangling mellom mor og datter er vanlig i tiden før et bryllup.
De skulle ha sett Bihter og meg før deres bryllup.
De er kanskje vant til uro i hjemmet, fru Firdevs, men det er ikke vi.
Nå er vi visst dis igjen.
Unnskyld. Det var ikke meningen å spolere din lykkelige tid.
Du burde nå heller unnskylde overfor mademoiselle.
Det får holde. Nå kan alle gå hvert til sitt.
Det bringer ulykke å se kjolen.
Kom hit. Det bringer ulykke å se brudekjolen.
-Jeg kommer opp til deg i kveld. -De oppdager oss. Hva er det du gjør?
Greit. La oss snakke om det.
Men prøv å roe deg litt ned.
Frykt for rykter og sladder vil drive den mannen i graven.
La folk sladre. I mellomtiden skal vi leve livet.
Hvis helvete bryter løs, finner vi kanskje motet til å reise vekk herfra.
Kanskje dør Nihal, men vi får i det minste leve livet.
Behlül?
Behlül! Behlül. Dette er for dumt.
Lukk nå opp. I morgen vil det være for sent, Behlül.
Vær så snill, slipp meg inn, så vi kan prate sammen?
Du ødelegger alt. Åpne opp.
Vær så snill? Behlül.
Behlül.
Åpne opp. Behlül, Behlül.
Bihter. Nå må du kle deg.
Kom igjen. Herr Adnan kommer snart.
Jeg kan ikke, mor.
Det er din første forelskelse. Det er derfor det gjør så vondt.
Med tiden oppdager du hvor flyktige forelskelser kan være.
Prøv å ta deg sammen nå.
Hvis ikke Behlül kommer nå, forteller jeg Adnan alt.
Nå begynner du igjen. Hører du ikke hva jeg sier?
Dette ender aldri godt.
-De dreper oss begge. -"De dreper oss begge."
Han unngår meg og nekter å prate med meg.
Greit. Det betyr at det ikke er mer å snakke om.
-Jeg forteller Adnan alt. -Bihter!
Vent her. Jeg kommer tilbake med Behlül.
Men jeg vil ikke se noe tull, ok? Er det forstått?
Gjør deg nå klar.
Sørg for å vise dem alle hvor sterk du egentlig er.
Styrke.
Hva regner de for styrke? Er man sterk når man bor i det største huset...
...når man eier det dyreste halskjedet, eller når man følger hjertet sitt?
Er det ikke et tegn på styrke å finne motet til å trosse døden?
"De dreper oss begge."
Har svoger tid til å leke med meg?
-Jeg er nødt til å gjøre meg klar. -Da så.
-Da går jeg og leker gjemsel med Beşir. -Det høres bra ut.
-Hva er det, Bülent? -Bihter vil avsløre alt.
-Du må snakke med henne. Gjør noe. -Hva mener De, fru Firdevs?
Jeg er da ikke dum. Jeg vet hva dere har drevet med.
Stemmer det at du akter å avsløre alt?
-Prøver du å ta livet av Nihal? -Nihal er den eneste dere tenker på.
Bülent.
Min lille Nihal. Nå er det endelig ferdigstilt.
Beşir, du burde ligge i sengen.
Bihter skal avsløre alt for far. Men hvorfor vil hun snakke med Behlül?
Avsløre hva?
Herr Behlül og fru Bihter har hatt en affære i flere måneder.
-Aksepter at det er slutt. -Den jakken kledde deg kjempegodt.
Du vil gjøre opp for din synd ved å gifte deg med Nihal.
Imens skal jeg tortureres ved å være vitne til deres lykkelige forening.
Bihter!
Bihter.
-Jeg ville så gjerne stole på deg. -Du ødelegger alt.
Men hvorfor? Så du kan ta livet av meg?
Hvorfor skal jeg dø igjen og igjen for at Nihal ikke skal dø én gang?
-Bihter! -Far! Søster har besvimt.
Der kan du selv se. Vi har tatt livet av Nihal.
Kun Nihal?
Hva er det du gjør? Bihter, hvor har du den fra?
Hva skal du med den? Legg den fra deg.
Onkel kommer. Alle kjenner sannheten nå.
Nå kan vi reise bort, som jeg lovte deg.
Der fant du motet til å følge hjertet. Men først da du ble oppdaget.
Legg vekk pistolen. Så reiser vi vekk herfra sammen.
Hva er det som skjer?
Vær så snill, ikke gå fra meg.
Jeg kommer tilbake. Jeg kommer tilbake.
Mitt vakre lik ville vært en passende hevn.
Fanden og!
Bihter!
-Bihter! -Dette er min historie.
Jeg har styrken til å fortelle den og motet til å leve videre.
Jeg er hverken Firdevs datter eller herr Adnans hustru. Jeg er Bihter.
Jeg er hverken gal eller en drøm. Jeg er virkelig.
Bihter!
Jeg nekter å dø i mørket.
Jeg nekter å leve videre på denne gravplassen.
Det fins ikke lenger noen grunn til å unngå deres blikk.
Den jeg elsker, flykter i en jolle.
Men jeg er her. Jeg flykter ikke fra mine synder. Jeg skal ikke noe sted.
Tekst: Elin Wikstrøm
Svensk Medietext